 Då ska vi, innan vi diskuterar på samma sätt som förra pausen, få träffa den förr detta Moderata Finansmarknadsministern Peter Norman, välkommen. Tack, tackar. Välkommen Peter, idag är du styrelseproffs, får man säga så. Jag har en uppdragsportfölj. Så kan man säga också. Det låter lite elegantare. Vi ska prata lite grann om hur vi skapar förutsättningar för politiker och blir modiga och långsiktiga och fattar beslut som får långsiktiga konsekvenser. Vi är ju många väljare som tycker att det är lite sysso där med långsiktigheten i politiken. Hur ska vi göra för att få de här modiga politikerna som fattar beslut som, du vet, indianerna brukar säga att de fattar beslut för generationerna, sju generationer framåt påverkar det. Hur ska vi göra, ett kort recept för att få sådana politiker? Ja, tack för den frågan. Ska jag bo där lite grann? Ibland säger man att man har de politiker man förtjänar. Man kan väl säga att politiker kanske har de medbar man förtjänar också. Men framför allt tycker jag att det är viktigt att nåt notera det som har hänt. För det första tycker jag så här. Jag är inte så alarmistisk i den här frågan. Jag tycker att vårt system fungerar ganska bra. Det kan säkert fungera bättre. Däremot jag är ganska pessimistisk vad gäller att förändra det på ett kraftigt sätt. Det beror mycket på grund av att det finns en aktör mellan politiken och medborgarna. Det är mediansamhället. Och om man är där, jag har priat som politiker i fyra år kan man säga. Du priade på rätt hög nivå ändå. Ja, så är det. Har man tio sekunder på sig i rapport, då börjar man inte med att säga att jag har en vision för 2050. Då är det liksom så här. Och även den här klicksamhället på webbmedia. Det drivs till korta uttalande som får effekt på kort tryck och så. Jag har ett exempel som jag själv tycker är rätt kul. Nu är det väldigt ung. Men 1992 hade vi en finanskris så här. Jag var det 500% ränta. Jag var mer på räntan. Och så hade vi förordet växlekursen och så där. När det var 500% ränta i Sverige, då förhandlade dåvarande regeringen bild med oppositionsledaren Ingvar Karlsson om krisprogram. Och efter mycket om men så fick man ett krisprogram. Efter tunga förhandlingar fick man ett andra krisprogram. Det här räckte inte för att rädda kronan. Men så var det i alla fall. Och efter det här andra krisprogrammet så var jag klockan tre eller fyra på morgonen. Då kom Ingvar Karlsson ut från förrningsrummet. Helt kritvit i ansiktet att så utförhandlat hela natten eller ett antal nätter i rad. Då kom en journalist från Public Service fram och ställde frågan till Ingvar Karlsson. Ingvar Karlsson är det rimligt att de boende ska betala krisen. Och då var det så att det var ett paket där man drog ner i offentlig utgifte med höjd i skatter och alltihopa. Och ett inslagare här var att man minskade bostadsubventioner. Frågan låter att rimlig i någon mening. Om man tänker efter vad är alternativet? Den bostadslösa. Utill liggarna. Ska de betala krisen? Nej, jag tror inte han sa någonting. Att ha marknader ifrån. Men om man får såna frågor, vilket här är ett extrem exempel på då är det inte så lätt att höra det. Nu ska vi tänka långt. Man är ju en symbios mellan politiken och medierna. Och här tycker jag medierna av den sista 10-20-30 åren i alla fall har bidragit till att man har brist på långsiktiga beslut och långsiktiga resonemang. Det finns några bra tecken i skyna tycker jag. Och här tycker jag public service har gjort en del. Man har till exempel lörras intervjum på radio. Man har min sanning som ibland har politiker som påverkar ut så lite agenda i någon mening. Men det här är det undantagen tycker jag. Allting annat trycks åt kortsiktiga snärtiga uttal. Utvecklingen kan vi också diskutera när vi tar upp Kristina. Det är naturligtvis en stor orsak. Även om det är lätt att skylla på det. Har du nåt konkret exempel på när du fick nån dum fråga när du var minister? Ja, det har jag säkert. Det var inte när jag var moderator. Nej, självklart. Nej, men jag fick... Jag kan berätta en fråga som jag fick när jag inte var minister. Jag var chef för Sunda Apefonden i tio år. Sunda Apefonden förvaltade pensionsmedel i PPM-systemet. Och där har man en horisont på 20, 30, 40 eller 50 år kanske i förvaltningen. Jag har varit uppringd av en journalist på en av våra stora finanstidningar och fick höra att min fond hade gått under året sista veckan. Och det fick jag återigen förklara att det är 30, 40, 50 år. Även hon ville liksom ha en snart rubik. Varför har jag gått så dåligt sista veckan och så? Och det är så här, du, vi kan göra så här. Jag vet så här att min fond har gått jättebra de sista timmarna. Så har jag på skoj. Och får svaret perfekt skicka med en graf omedelbart så. Vad blev rubriken på den här tycken? Ja, sen var jag då tvungen att säga att man skojade. Och det där blir aldrig bra liksom. Men det här i alla fall ett exempel. Det är jobbigt med oss journalister. Det finns ett annat exempel också när du var minister. För det finns, det är ju ändå så att många av oss väljer tycker att ministrar och politiken överlag tänker mer på nästa val än på de här sju generationerna framåt. När du var minister så höll det på att gå förständigt åt pipret åt köpan. Nej vad heter det? Köpret åt pipan. Försas. En av gångerna gjorde det. Vad hände då att berätta? Det här var 2012. Och Sass hamnade återigen i en situation där man hade kapitaltidsgott. Utlösande faktor var att bankkonsort som garanterade likviditeten för lanseringen för SSS började drörande åt sig och ville inte vara mer längre. Och Sass kom då och ville ha pengar. Och då visade det sig då att vi har ju då att ägarna till Sass har gett pengar. miljarders, miljarders i många år. Och då var det ett svart hålbara. Och då satt jag med min satssekreterare Erik Tadejensson, cheffansinspektionen. Varken jag eller Erik hade några egentligen politiska klättra ambitioner. Vi tyckte bort att jobba jätteroligt när vi hade ingen ambition att nå ytterligare fina repositioner eller så. Och jag tror jag spelade roll för det här beslutet. För vi kom fram till att nej, de får inga pengar i ett enkelt. Nu är det slut för den här pengarullningen. Och oftast var det så att Sass kom när det var ganska nära att vara i Sverige. Och då var det väldigt svårt att säga nej. Det var det två år till valet. Och det var tillräckligt lång tid, tror jag, för det systemet systemet. Så då kom en fel timing? Då kom en fel timing, ja. Vi sa nej. Och då sade de så här, ja, men då riskade Sass gå i konkurs. Och då sade vi så här, ja, men då får man väl göra det då. Och då, då blev det kaos i Sverige. Och då diskuterade vi det. Och då kom vi fram till att ja, det blir en kaos kanske någon vecka eller så. Sen kom andra flygbolaget upp till de här linjerna och alltihopa. Och du satt nästan och önskade att det skulle hända? Det hängte långt ifrån, ja. Och sen gick han då till taskministern och han sa så här, eller hans ryggmärksreflex var nog också, vi måste liksom hjälpa till hela pengarna så. Och då förklarade jag att nej, det ska vi inte göra. Och så fick jag hålla samtal med alla fyra partileverna i den här regeringen. Och alla fyra var liksom för att man skulle skjuta till pengar och så. Men jag lyckades övertala allihopa att det ska vi inte göra. Och så också blev det beslutet. Och vad som hände då då åtminstone närmare sig sina konkurrenter vad gäller förmåner och avtal till personalen de vill dra ner på det här kortet. Och efter då väldigt mycket kattrakande och så har det varit en uppgörelse att sådana här bankkonsurser att kunna acceptera. Och nu har vi då sådana sportbarn i alla fall på banan i hyfsat god sig på och så. Men här tror jag att att vi lyckades driva igenom det här beslutet berodde mycket på att jag och Erik då inte var beroende egentligen av nästa val eller för att få en finare position och så. För att hade sådant gått till konkurs då hade antagligen vi blivit helt utföljda och sådär. Men då får vi väl ta det. Det här var inte vår hemmarplan. Vi var där och prijade dit. Men det är ju lite det man ser att det är för mycket av sådant här lite kortsiktigt tänk på sin egen karriär och på nästa val och på sitt eget parti. Var finns det några långsiktiga politiker som du har inspirerats av som du tycker har tänkt? Ja, den jag tänker på det är Bengt Västerberg faktiskt för detta folkpartiledare. Jag tyckte alltid eller inte alltid men väldigt ofta hade det mycket långsiktiga och genomtänkta och konsistenta förslag och det hur han ville se hur han ville se Sverige. Man kan inte påstå att hamna blev premierad för det. Det var ju Västerbergs effekten då när han kom igenom men sen så var det ju ingen bra. Men jag tyckte nog att han höll linjen under hela sin politiska karriär. Det tycker jag man ska respektera. Du har en person vägrade sparkaministrar för att media så att han skulle sparka minister. Han kanske sparkar dem sen inom någon annan. Ja, det är säkert också. På tal om att vara styr av media. Ser du någon slags... Du sa så här att du var inte så bekymrad över den här kortsiktigheten men du ser ingen möjlighet att en enkelt förändra läget. Jag är inte bekymrad i den. Jag tycker Sverige som demokrati fungerar väl. Jag tycker att man fattar rimliga beslut på ett antal händer och fötter. Det kan säkert bli bättre men jag ser inte någon alarmist i sida. Sverige har en karaktär också. När det blir riktiga kriser i Sverige då är Sverige världsklass på att fatta tuffa beslut. Men det krävs nästan riktiga kriser också. 92 med femen och centränta bra exempel, nytt pensionssystem, nytt budgetprocess och alltihopa. Det här har jag haft nytt i avsen sedan dess. Det krävs en riktig, riktig kris för att vi ska fatta riktiga besluten. Här tycker jag att det finns en uppgift för public service i någon mening. Att skapa arenor för typ av tv-program, radieprogram, poddar där man tillåter politiska samtal som är lite mer långsiktiga. Min personliga uppfattning är att de jag pratar om uppskrattar såna typ av samtal. Det är snarare som man tycker att det är brist. Men alla utvecklingen lever någon helt annan riktig. Då passer jag på att säga smarta samtal som är en hobbysystla jag har. Det får ni titta på smarta samtal. Där får man prata lite till punkt. Men ändå bli utmanad. Nu tappade jag tråden. Jag skulle fråga om den här krisen. Är det så att det behöver alltid vara? Jag har nämligen kört att hålla i huvudet på politikerna de senaste åren. Är det tillräckligt med kris nu för att det ska kunna göra någonting? Men Ulf Kristersson sa till mig att bra på bostadsfrågan det är inte tillräcklig kris. Tyvärr tror jag att det är helt rätt. Bostadsfrågan är väldigt infekterad i Sverige. Men här är det så länge moderaterna och socialdemokraterna är hyfsat överens om att man inte vill göra någonting, då blir det ingenting. Här måste du krisa till och ränta innan vi ska få nåt. Det var lite inte helt positiv avslutning. Men du är ändå inte pessimist. Nej, jag tycker inte att jag är alarmistisk. Jag är lite pessimistisk på att det kan bli mycket bättre. Men jag tycker det finns ljuspunkter som sagt att public service i nån mer inte har sitt ansvar men skulle kunna göra mycket mer. När det gäller klimatledarskapet som vi också pratar om här vad tror du om det här som Nils Brun som var inne på? Det är en svår fråga. Förutom det som Nils pratar om så har jag också lett till en kraftig mobilisering inom USA. Delsdater säger att vi står upp på Parisavtalet och det gör dem snarare mer nu när Trump gick ur. Det är en svår fråga men det är en liten lek med eld vilka man gör såna saker. Jag tror inte att det är analytiskt övervägande av Donald Trump att säga om jag säger nej till Parisavtalet det är de andra drivkrafter. Annars skulle man kunna ge tips till politikerna nu i valrörelsen att de går ut med budskapet. Vi tänker inte fattar några beslut för då blir det nämligen mer handling bakom. Det finns ju lösningar för jag också. Om man har, vilket jag tror är fullt så rätt nödvändigt, om man har långsiktiga målsättningar i 20-30-40-50 i princip tycker jag det är bra men om man också berättar att vi tänker uppnå målet genom att göra två år, om två år och så vidare då binder man ju fast politiker mycket mer än att bara gå med på att säga att det är ett mål 2050. Och sedan uppföljning då på det. Peter Norman, stor tack så länge till dig. Tack.