 Efter afslutningen af den første verdenskrig besluttede sig af herne, at der skulle afholdes folkeafstemlinger om, hvor den dansk tyske grænse fremover skulle gå. I Nordslesvig, den såkaldte zone 1, blev afstemlingerne afholdt den 10. februar 1920, og imellemslesvig, den såkaldte zone 2, blev de afholdt den 14. marts 1920. Op til afstemlingerne blev der både fra dansk og tysk side lavet en stor mængde propagandamateriale, som plakater, postkort, løbesedler, piezer og så videre. Tyskerne havde på forhånd stort set opgivet at vinde afstemlingen i zone 1 og koncentrerede sig om at holde fast i mellemslesvig. De fleste kampanjemidler blev derfor brugt i zone 2. Plakaterne skulle naturligvis overbevise vælgerne om, hvor de skulle sætte deres stemme, og der blev spillet på mange forskellige strænge. Nogle plakater appelleder til vælgernes økonomiske fornuft, og nogen til deres følelser. Andre forsøgte at vinde deres kunst med historiske og nationale symboler, og nogen havde dannebrug eller det slis ved holdstenske flag som omdrejningspunkt. Lad os først se lidt på den økonomiske propaganta. Særlig fra dansk side forsøgte man med økonomisk propaganta at overbevise vælgerne om, at de skulle vælge Danmark fremfor det krisforarmede Tyskland. Den her plakat viser Flensborg Havn før og nu og efter en tilslutning til Danmark. Plakaten efterlader ingen tvivl om, at Flensborg kun kan blomstre som havneby, hvis den bliver en del af Danmark. På denne rødvide plakat opbrændses de økonomiske fordele ved at stemme dansk, kombineret med et national budskab om, at vælgernes afstemning er dansk. Blandt andet fremgår det, at børn og ældreforsog ikke findes bedre end i Danmark, og at løn og købekraft også er højere her. Budskabet på den her plakat er, at i Danmark går skattepengene til børn og ældreforsog, mens de i Tyskland går til afbetaling af krissgaderstætning. På mange af valgplakaterne forsøgte man at appellere til følelserne hos vælgerne. Et af de mest kendte eksempel er denne danske plakat med en fattig, barefodet drenge, som rappellerer til sin mor om at stemme dansk, for at han kunne komme væk fra de fattige korg i Tyskland. På tysk side lavede man denne plakat som mindre en del om den danske ovenfor. En stol og knad knægt står med en langslis ved Holsteins fæne ved siden af teksten, Jeg er tysk. Sandsynligvis er der taler om et direkte modsvar på den danske plakat. Jærtet med lenken er et symbol på den tyske undertrykkelse af dansk sinnelag i tiden 1864-1920. Citatet er taget fra en af de mest populære danske sange i Sønderjylland, under tysk styre, nemlig Johan Ottesens Det Havre så nylige regnet. Budskabet er et bonnet til Danmark ikke af bræste. Timiglasset samt det røde kryds over tiden 1864-1918 viser, at den tid, hvor de danske sødslesvir var under tysk år, er ved at drenge ud. Det er det understrejse rimet, som fortæller vælgerne, at det er tid til at glemme de unne år og blive en del af Danmark. Blybet trøj, altså vær trofast, var et ofte brugt tysk budskab, da for samtiden har været nemt at forstå. Farverne, sort, rød, gyln symboliserer den tyske Weimar Republik. En populære tyskplakat var denne, der stiller det retoriske spørgsmål om, hvorvidt danskernske høste, hvad tyskern har sået. Budskabet var altså, at den slesviske jord skulle blive på tyske hænder. En tredje type valgplakater er dem, der anvender nationale og historiske symboler. Et af de symboler, der ofte blev protriteret på plakaterne, var Nørreport i Flensborg. Nørreport er byens vartegn. Derfor var monumentet af vigtig betydning for både dansk og tysk sendet i byen. Texten henviser til byens lange historie som en del af den danske helstæt. Og plakaten findes også i en tysk version. Texten stammer fra Heinrich Harjes Sange, skrev i 1791. Odania, Froyes og Glykliges Land, som er en hyldest til den danske helstæt. Tyskerne anvender også Nørreport i deres propagandet. Den her plakat er lavet som en modreaktion mod de danske plakater. Her er det de slesviske holdstiliske flage, der omkrasser Nørreport. Og på denne danske valgplakat sættes de nationale symboler, mor Danmark og den tyske øren over for hinanden. Danmark fremstår her som det retmæssige moderland, der kalder på sine børn, mens Tyskland står som noget dunklet og undertrykende. Uwe Jens Lårensen var slesvis holdstins nationalheld. I 1830'erne havde han som en af de første kräves slesvis og holdstin adskilt fra den danske helstæt. Derfor var det nærliggende, at Brun sorterer ham som talesmand for, at vælgerne skulle stemme tysk. Et budskab, der gik igen på plakaterne var, at slesvis havde været forbundet med Danmark igennem 1000 år. Det ses blandt andet på denne valgplakat, hvor strægerne illustrerer de tættebond imellem Flensborg og Nordslesvis. Her ses en gruppe friser fra det vestlige slesvis. De sverver en ed, mens teksten fortæller, at de har været slesviger i 1000 år og at den bedste måde, at vedblive med at være det, er ved at stemme tysk. Flaget var ikke overraskende et ofte anvendt symbol på valgplakaterne. Denne plakat var den mest udbrete på tysk siden. Her ses det slesvis holdstinske flag med ordet tysk gentaget tre gange. Dermed illustreres sammenhængen mellem slesvis holdstin og Tyskland på den enkleste mulige måde. Her ser vi et blafrende dannebro, der daler ned over et udsnit af Flensborg by og fjord. Plakaten refererer til myten om, at dannebro faldt ned over de danske tropper, underslaget ved Lundanise i Æsland i 1219 og sikret en dansk sejr. Både ridder og ed var symboler på den tyske nationalbevidstid. Ved at illustrere ham med en slesvis holdstins fagne, kopples landstilen sammen med Tyskland. Det understreges med budskabet om, at vi vil være tyske, sådan som vores federe var det. Når flaget igen er rødt og vit, så er den bidra ned forbi. Dette budskab kan tolkes, både som en henvisning til de materielle fordelige i Danmark, men også som et udtryk for, at det nu kan gøres en ende på undertrykkelsen af dansk sinnelag i Slesvis. Vi ved ikke ret meget om, hvordan vælgerne opfattede plakaterne fra afstemningerne i 1920 og om de realt fik indflydelse på valget. At de ikke gik ubemærket hen fremgår dårlig avisartikler, der skriver om herverk mod modstandernes plakater, ligesom der særlig fra dansk side blev set ned på de tyske plakater, som blev opfattet som primitiv. De mange forskellige plakater siger også noget om, at de blev anset som et vigtigt element i valgkampen og som noget, man mente kunne påvirke vælgerne. Det understregestes uden, at talene for hvor mange plakater der blev trygt. Her ved man, at det statslige danske oplejsningskontor fik trygt ikke færre en 107.700 plakater, for uden en række ukænte private oplag i Sonetor. På tysk side har man ikke tal for det samlede oplej, men alene plakaten med det slis ved Holsteinske flage med uret tysk tre gange henover blev trygt i 50.000 eksemplarer. Avstemningen i Sonetor endte med en overbevisende tysk sejr. Det betyder da ikke, at spændingerne mellem dansk og tysk sinne var slut, og i årene efter kunne man stadig opleve plakater, som markerede den tyske sejr, ligesom Erik Henningsens billede, de, der blev tilbage, skulle lære endre danskerne om, at det dansk sinne mindre tal var overladt til en ukendt skepne i Tyskland.