 Vi har lige haft en spændende debat på Folkemet, og man kan rolig sige, at den kom videre omkring den traussat i sådan nogle moderne tesers, inspireret af 500-årige for Lutter. Noget af dem vi blandt indskutterer, det er det her med, hvordan kan man som vidensinstitutioner, altså som universitet, i det her kompliserede samfund være endnu dygtige at sørge for, at den viden, man har, faktisk er på dem, der skal traffe beslutning, når de skal traffe beslutninger, når de skal traffe beslutninger. Det er noget, jeg er meget optaget i. Jeg har jo for meget af livet som politiker, ser hvordan. Det er jo ikke altid at undvile, at beslutninger ikke bliver bedre end de bliver. Altså, man sidder og skal beslutte, og der er en mængd af viden foran en, men som tider er der jo endnu mere opdateret spændende, dyb viden uden omkring på vidensinstitutioner. Det må være en meget stor udfordring for os som universitet og sørger for, at vi er der og kan stille den viden til rådighed for beslutningstæerne i samfundet, når de har brug for det. Ikke to år eller fem år efter. Vi kan være der, når beslutningerne skal traffe. Det er lidt andet måde at arbejde på. Så skal vi gøre endnu mere ved at uddage og formedle, hvad der rent faktisk er, vi sidder og gør, og derved vise vores relevant.