 Tiaztok! Üdvözlet mindenkit. Én gossz be, Atrix vagyok. Ez pedig a Drug Reporter Café. A Drug Reporter online drop politikai beszélgetős műsorral. A mai adásban a nőkről sztárhasznál a trösömentes egészségre fogunk beszélgetni, ami egy olyan téma, amivel sajnos túl rítkán foglalkozunk általában. A vendégünk Dr. Kalló-Zsuzsa szihológus az eltel pedagogia és szihológiai korának egyetemi docense, és a tavaly megjelent bevezetés a szárhasztáron nők világába című könyv szervezője. Tia Zsuzsí, köszönöm, hogy állhatod a megkívásunkat. Köszönöm a megkívást. Nemrég jelent meg egy könyv, a Dean-Bagt, a Japan City Environment Cime, ami azért is hiánypótló, amivel kevéslen tanulmáinkat van, ami a nők és a drogok kapcsolatát árnyaltabban ábrázolja, és nem kizárólag mondjuk a problémás szárhasználó nőkről beszél. Ebben a kötetben megjelennek olyan női életutak, amikor a drogokkal, akár a kereskedelenben találkozik a nő, vagy lépedük kapcsolatban ő, és egy sokkal átfogóbb kébet adnunk bármilyen kötetkorában. Emellett mind a 30 fejezetet nőkírták, és nem csak tudatok, hanem arra is lehetőséget kaptak nők, hogy a saját élethelyzeteket bemutassák bennel. Ebben a kötetben te is írtál egy fejezetet szárhasználó nők és mentális egészség. Cime, amiben azt mondott, hogy amikor átrában nőkről és szárhasználatról beszélünk, akkor a nőket nagyon gyakran, sőt talán legtöbbször leredük állítják kizárólag a szárhasználatukról, és emellett teljesen feladérvel mergül mondjuk azt, hogy az átállatos mentális egészségükről beszéljük. Tudnál egy kicsit többet mesi ennyiáról a jelenségről és ennek a okai róla és következményéról? Persze, nagyon szívesen. Ez valóban egy olyan fejezet, ami bennem saját kutatásul számolok be, hanem azt mutatom be, hogy általában mit tudunk, a mentális egészségről, a mentális betegségekről és a drogasználó nők kapcsolatáról, és leírom azokat a fő betegségeket, mentális betegségeket, ami a szárhasználó nőkkel összefüggés behosszató. Ez egyébként általában depresszió, trauma, átérléséhez kapcsolódó, bármilyen más mentális betegség, amiről szabtunk beszélni, tehát akár a PTSD, akár a zöngyékosság, a suicidom veszélye, akár az étkezési zavarok, ezek, vagy szorongásos zavarok, mind olyan mentális betegségek, amelyik, illagszerre megjennek a szárhasználó nők életében, és valóban az egyik nagyon fontos dolog, amit kiemelek ebben a fejezetben, pedig nem is nyúltam nagyon mére ahhoz, hogy ezeket a fejezeteket megírjam, hanem alapvetően a kézi könyvek adataét gyűjtöttem össze, tehát nem az volt, hogy egy marinális kisebb kutatásokat kellett átvizsgálnom, hanem gyakorlatilag a legalapvetőbb kézi könyveket, amiket használunk a mentális egészséget, foglalkozó szakemberek, és hát igen, az berült ki, hogy amit persze régóta tudunk, meg egy kicsit olyan közhelyes is már kimondani, hogy a szárhasználat és a mentális egészség vagy mentális betegség az nem két különálló rendszer, hanem hogy ezek között nagyon szoros összetfüggés van, akár úgy, hogy előbb van egy mentális betegség, és annak valamilyen gyógymódjául használja a szárhasználó a különböző szereket, ugye ez leginkább a trauma- és szemedévetegség összetfüggésében figyelhető meg erről, erről azt gondolom, hogy több szó is esetmár, akár itt a Brogby Parter Caféban, akár más formokon, ahol foglalkoznak szárhasználókkal, drokkasználókkal úgy általában, és a másik pedig a szárhasználat következtében kialakuló betegségek nagyon sokszor egyébként a média az alfoglalkozik, ami a szárhasználat következtében kialakuló mentális betegség, és mint ha egy picit figyelmen kívül hagyná azt, hogy ennek igen is vannak előzményei, tehát hogy ez nagyon sokszor pont azért jön létre a szárhasználatból, a kerekreácius szárhasználatból, azért is jöhet létre szemedébetegség, mert nem kapja meg azokat megszerelőségítségeket, tehát hogy első körben az, hogy ő szereket használ, az valójában egy adaktív válasz arra, hogy ő jobban szeretni írezni magát, nem csak jobban szeretni írezni magát a jelen pillanatban, hanem valahogyan szeretnék kezelni a mentális betegségi itt a sérülésejét, és ahogy amint mondtam, ezek főleg a fődolgozatlan traumához köthető mentális betegségek, a másik nagyon fontos dolog, és ez az a helyzet, hogy ez nem csak a szárhasználó nőkre igaz, hanem úgy általában a nőknek az ellátására a mentális egészségtém a körében, hogy továbbra is, és ez az amerikai psilogéjtársaságnak a felmérisei kézi könyve gyavaslatai alapján tudom mondani, illetve európában is történtek hasonló nagyobb vizsgálatok, hogy továbbra is nagyon sok olyan jelenséggel találkoznak a nők, amikor a mentális betegségekről beszámmalnak a különböző kezelő helyeken, az orvosoknál vagy bárhol másholt, hogy tördönképpen téves diagnózist és téves kezelést kapnak. Tehát nagyon sok szerelő fordul az aluldiagnostizálás vagy a felüldiagnostizálás, ugye egyik sem jó, tehát vagy egyáltalán nem beszik észre, és akkor hagyják, hogy ő maga intézze a kezelését, vagy túldiagnostizálják adott esetben, például túl gyorsan, túl könnyen kapnak nyugtatókat lányok vagy nők, mert hogy ez nagyon fontos például az is, hogy tudjuk ezeket a korosztályunként különkezelni a problémákat, és korosztályunként különkezelni a lányok, a nők és az idősebb nőknek a problémáját. Egyébként ezért is nagyszerű ezen nemzetközi köziköltet, mert hogy itt pont felmerülnek ezek a problémák, illetve az egész jelenségeknek a diverszítása. Hogy nagyon sok szor, hogy nem is, tehát a nőiség fontos, de hogy a nőiségen kívül még nagyon sok olyan tényező van, ami befolyásolja azt, hogy mi lesz az ideális kezelés, mi lesz a megfelelő módszer számára. Szóval ezek mindfontos a mentelés betegség és a szérhasznállathoz köthető viselkedések jelenségek téma körében. És milyen kapcsolatban állak például a nőket érintőtársodani egyelüttlenségek a zelhasználó nők élményeivel? Ilyenet vele esetlegesen a nők szélhasználatán a problémással válasával? Hát az elsődleges, amit azt akiradalom említ, ugye az a szegénség, hogy továbbra is a lányok és nők világszerte sokkal rosszabb anyagi és ebből fakadóan másfajta statusban vannak a férfiakhoz képest. Szóval kevesebb hozzáférésük van az erőforrásokhoz, bármilyen erőforrásokhoz, és így aztán a problémáig megoldásához is. Ha bár, és ennek ugye vannak ilyen elentmondó hírei, vagy ennek elentmondó jelenségek, az az, hogy a nők hamarabb kezdenek el foglalkozni a saját problémáikkal. Tehát mondjuk, hamarabb ismerik fel, és hamarabb mennének, hogy segítséget kérjenek, csak aztán, amikor elmennek és segítséget kérnek, de nem kapnak megfelelő segítséget, mint kődául a Józambabák Egyesulet is azért jött létre, mert nagyon sok anya tapoztalta azt, hogy amikor terhes lett, és mondjuk bevallotta a nőgyógyásznál, ugye te is nőszintén, hogy akár rekreációs célból szereket használt, akkor azonnal egy szemvedébeteg drogosként kezdte kell bánni vele. De nem volt meg az a fajta diversz gondolkodás a szakemberek részéről, amivel valóban felmérhették volna azt, hogy itt milyen jellegű szeresználat róvanszó, van egyáltalán valódi kockázata, miköz erő forrása jännak a személynek, és hogy nyilván, hogyha egy ilyen ellenállással, egy ilyen atitűddel találkoznak, akkor ott nagyon könnyű az utat választani a szerosználónak, hogy akkor inkább nem keres segítséget, akkor inkább eltávolódik az ellátó rendszertől. És hogy eltávolódik az ellátó rendszertől, és ez most megint egy friss hír, ez felmérték azt, hogy a teenager-ekkel foglalkozó psziátiákon Magyarországon, tehát hogy milyen súlyosság, milyen súlyos tünetekkel érkeznek a páciensek, és ott is kiderült az, hogy az a gyalányok, akik menteris betegségekkel érkeznek, sokkal súlyosabb tünetekkel jelennek meg, ami azt jelenti, mert ez is kiderült ebből a vizsgálatból, ami azt jelenti, hogy sokkal később mernek segítséget, tehát valójában megjelenik hamarabb bennük az igény, de aztán mégis később kerülnek valódi kezelésben, tehát hogy már egy előre haladottabb, rosszabb tünetekkel, ugye ez a rejtőszködés jelenségköre, hogy nehezen tudnak segítséget kérni, nehezebb nekik kilépni abból a társadalom által elvárt szerep körből is, hogy ők a jók, hogy ez nagyon sok területen, nem csak a menterű betegségek területén, vagy nem csak a szállrasználat területén, de akár ilyen teljesen fizikai problémák esettén is, mint például egy szívínfartus, vagy az autista lányokat sokkal kevésbé ismerik fel, mert hogy nincs meg annyira az eszközre illetve, amit én nagyon sokszor mondok, hogy beleesett az egészségügy, meg a társadalom tudomány, meg egyébként a szílogia tudománya is abból a hibába, hogy ez a kwantitatív gondolkodás, ami egy kormányzatis szereplőnek, nagyon leegyszerűsítve kell az adatokat átadni, és neki az informatív, hogy akkor miből van több, milyen arányok vannak, se többé, és hogy a lányok és a nőknek az aránya az kisebb a szállrasználat területén, meg a szemvedébetegség területén, éppen ezért válnak látotatlanná, mert hogy mire oda kerülne az ő ügyük, hogy ott döntést kell hozni, hogy akkor kellekülön szolgáltatás a számukra, vagy adott esetben, mint ami Magyarországon is nagyon sokáig tartottam így, amíg lett olyan tíni nincs elhább, ami fogad lányokat, és tud foglalkozni a lányokkal, mert hogy valószínűleg egy kisebség, és valószínűleg kell egy másfajta attitűd is az ő problémáékhoz. Egy olyan attitűd, amiben lehet kezelni ezt az alul, vagy felüdiagnostizálást, ezt a rejtőszködést, a stigmatizációt, azt, hogy adott esetben, és ez most tényleg csak az egyik legétszerűbb példa, hogy például a szállrasználatban a nőkre inkább jellemző, hogy az egyedül fogyasztás, a férfiákkal meginkább jellemző a társaságban fogyasztás. Szóval ez is mutathat olyan dolgokat, amikre akár reszletálni kell a kezelésben, vagy ami szintén, tehát ez mondjuk egy kisebb része, hogy hogyan használnak szereket, de hogy mondjuk, hogyan válik valakiből problémásszer használó, hogy nagyon fontos szerepe van annak, hogy milyen traumákat értekelt, és ezeket a traumákat mennyire tudták feldolgozni, és ezek a traumák nagy rész interpersonális traumák, vagy interpersonális erőszak áldozatai, tehát vagy a partneráltal, vagy a családban, vagy a társadalomáltal, vagy a rendszer szinten, de hogy mindenképpen megjelenik a trauma, és aztán nyilván a traumának megjelenik, tehát amikor valaki szembe, de azért keres valamilyen megoldást arra, hogy ne szemvedjen, és mondjuk egy feldolgozatlan trauma esettén, az, hogyha valaki nyugtatókat, vagy nyugtató tipusú szereket használ, az valójában egy adaptív dolog, hiszen ott vannak az emlékbetörések, ott vannak a beszűkült állapot, tehát valahogy szeretne jobban lenni, hogy ideális esetben az lenne jó, hogyha ezek nem illegális szerekel, hanem kontrolált körülmények között, megfelelő szakemberek, információéval ellátva történni, meg mi is használnánk, tehát hogyha ő eljönne ezekkel a problémáival egy megfelelő ambulanciára, ahol megfelelő integrált ellátás van, tehát ott tudnak reflektálni az ő egészségügyi problémáira, mármilyen fizikai problémájára, a mentális egészség problémájára, a szérhasználatra, a szóciális problémák rastott többi, akkor első körben valószínűleg ott is egy ilyen formakológiai megközelítés kellene ahhoz, hogy eztán megtöremcsük azt a biztonságot a számára, ami ből aztán képes lesz arra, ahogy a traumát felrolgozza. A videót, amit most nézel egy civil szervezet készíti a jogreporter alapítvány. Ahoz, hogy hasonló minőségben és rendszerességelt tudjunk videókat készíteni a jövőben, szükségünk van, legalább ezer olyan emberre, aki havonta, legalább 2000 forintott, tehát egy gram fű árát hajlondó erre az ügyre áldozni. A mennyiben tetszett ez a videók, kérünk, támogass minket a jogreporter.hu oldalon. Nagyon gyakran látjuk bele ulasz, hogyha mondjuk egy kapcsolati erőszakáldozata, aki történetesen mondjuk, akár rekreációsan használszereket segítségekhez szeretne fordulani, akkor például, tehát a bántámozó nőknek, a bántámozó nőket segítő szolgáltatások gyakran nem utasítják őket a szárhasználatok miatt, a problémás szárhasználókkal foglalkozó intézmények pedig gyakran nem tudnak megfelőtt ráuma informát segítséget nyújtanének, ikilletve mondjuk egy bántámozó nőnek, egy bántámozott nőnek a megfelelő biztonságot megadni, akárraban az átmeleti időszakban, amikor áll, hogyha ezt a bántámozó kapcsolatát. Igen, igen, ez egy nagyon abszolút, ez egy nagyon nehéz probléma, és egyokin biztotérvel mentali segítségre, ott is nagyon sokszor az van, hogy mondjuk az anoreksziáját tudják kezelni, de a szárhasználatát nem. Egymással egy összefüggő jelenség. Szóval ez sajnos valóban így van, hogy eleve a trauma témakörel az egy annyira bonyolult, tehát a trauma témakörel is nehéz, a segítőnek is. Tehát ahhoz tényleg, ahogy a montad is egy ilyen trauma informált szolgáltatásra van szükség. Én már odaig jutottam ebben, hogy szerintem mindenhol ezt a trauma informált megközelítést kellene alkalmazni, tehát hogy már az én felyenben nincs is olyan rítége a mentali higyén és ellátásoknak, ahol nem gondolom az, hogy relemás lenne egy ilyen trauma informált megközelítés, ami azt jelenti nagyon leegyszerűsítve, nem egy különképzés jelente ez, hanem arról szól, hogy azok, akik a szolgáltatásban dolgoznak, de akár egyébként a bíróságon is nagyon jól lenne, hogyha ismernék a trauma jelenségét, és ismernék azt, hogy mennyire ellentmondó tud lenni egy áldozat, hogy mennyire sokáig tart a felépülés, és hogy tényleg akár teljesen egymásnak ellentmondó tűnettek lehetnek, ugye ez, hogy akár lehet emlékbetürés, de lehet, hogy ő éppen elveszíti az emlékeit, hogy lehet, hogy túlpörög, de lehet, hogy lelassul. Tehát nagyon sok olyan egymástak ellentmondó jelenség van, amit kezelni kell. És hát igen, tehát hogy erre kell egy fajta nyitatság, kell egy fajta felkészültség, és ez igen. Tehát hogy ez egy nagyon ezzel a divatos szóval van, veszed egy ilyen intersekcionális kérdés, hogy hogy maga a szerfnáló nőknek a jelensége is az, tehát mondjuk nekem a könyvet megírni, az nagyon nehéz volt szihológusnak maradni a könyvírása közben, mert hogy annyira sok szociális társadalmi jelenség van, ami befolyásolja az eresználó nők életét, hogy nehéz volt megmaradni abban a paradigmában. És aztán a mellett is érvelek, hogy nem is szabad megmaradni abban az egyényi paradigmában, amikor szerfnáló nőkkel foglalkozunk, hanem mindig nagyon fontos, hogy ezt így kitágyítsuk, és lástuk aztán, hogy erre ez a rendszer szemléletet, tehát az a mikrokörnyezetét, a tágattásodalmat, ami körülvezni, ezek mind nagyon fontosak lehetnek. Ugyanakkor természetesen, amikor ott ül velünk a klíens, akkor mi azzal fogunk tudni mit kezdeni, hogy amitől kontrollálni tud. De hogy éppen ez a trauma informált megközelítésnek is a lényeghez, hogy én amikor ott tülök és beszélgetek a klíenssel, akkor én az ittés mostban vagyok, és abban segítek neki, hogy ő is az ittés mostban tudjon maradni, és az aktualitásokban vagyunk benne, meg abban, ami tud kontrollálni tud. Ugyanakkor az én fejemben szakemberként ott kell, hogy legyen az, hogy ez egy nagyobb rendszerben van benne, és nekem abban kell tudnom értelmezni az ő jelzéseit, értelmezni az ő segígykérését, vagy bármilyen más kirohanását, akár negatív, akár pozitív irányba lenk ki, azt nekem abból a szempontból is értelmeznem kell, és éppen ezért van az, amit kérdeztél, hogy bannak ilyen nagyon speciális szolgáltatások, és akár tekinthetjük a bántalmazott nők megsegítését is egy speciális területnek, akkor ott nagyon sokszor az látszik, hogy nehéz kilépni ebből a kollégáknak, és ezért nehéz megfölő segítséget nyújtani. Hát erre válasz az integrált megközelítés, tehát ahol egyszerre tudnak tímben gondolkodni. Erre viszonylag kevés példa van, de eleve nagyon kevés szolgáltatás van kifézetten nőkszámára, szóval én azt hiszem, hogy itt van egy ilyen fontos személyes felelőség és a szakembereknek, hogy ha nem látjuk, hogy ott megjelenékez a témakör, akkor menjünk oda és működjünk együtt, szóval ez például a csajnapesettében is így működött, hogy a több szakember dolgozott együtt és egy jelenséget, így aztán a komplexitásában lehetett kezelni. És hogy szerintem ez a felelősége nagyon fontos az a szakembernek a publikálás mellett, és a publikálás alatt itt tulajdonképpen azt is értem, hogy az egy óriási élmény volt számomra is gyakorló szakemberként, meg elméleti szakemberként is, hogy amikor megjelentek ezek a különböző híradások, riportok, beszélgetések velünk erre a témáról, akkor az a fajta stigmatizáció, mert ugye erről még nem beszéltünk, hogy az a fajta stigmatizáció, amit még megjelnek a nők a szerelszállatok miatt, hogy egész konkrétan, amikor azzal hívnak szell a kliensek, hogy annyira jó volt olvasni az interjút, mert hogy végre azt láttam, leírva egy kiteles megfelelő, egy jó újságban, amit én érzedek, mert hogy ez a validálása annak, amit ő érez, validálása annak, hogy teljesen helyim van a szalvasztérzi, hogy nem kapott megfelelő segítséget, mert hogy nagyon sokszor ugye a stigmatizáció, miatt generálódik a szégyen is, meg a bűntudat, hogy oké, tehát akkor így van ez a problémám, elmentem a problémámal, ami eleve tökci ki, meg tök nehéz volt segítséget kérni, elmentem, nem kaptam megfelelő segítséget, és hogy nehet, hogy nem változott a helyzet, vagy lehet, hogy még rosszabb is lehet, és akkor nog átkezdél hibáztatni, hogy hát igen, hát akkor biztos bennem van a hiba, hogy még segítséget is kértem, de még sem sikerült, hogy nekem még ezt sem sikerült, hát nagyon sokszor ez megjelenhet a száhárasználó nők szélyében, miközben lehet, hogy annyirol volt szó, hogy mondjuk egy olyan csoportban kellett rísztvennie, teszem azt egy elterelés csoportban, ahol a 15 főből kettő lány volt, és eleve olyan témák kerültek elő, ami kevésbé jellemz ilyen női száhárasználatot, de te adott esetben például egy ilyen közekben egy bántalmazásos törtémet nem tud felszínre kerülni. Sőt nagyon gyakran élik át azt a száhárasználó nők, hogy újra traumatizálódnak ezekben a csoportokban, az ilyen kordukát csoportokban, és újra megtapasztalják azokat a nehézségeket, amiket megtapasztaltak akár a parkocsodban, de akkor újra generálódik a trauma, és nem csak hogy tényleg nem segít, hanem még nagyon sokszor még inkább egy ilyen szégyenérzetet, büntudatérzetet növelül lehet. Ez a stigma, amiről beszélsz, ez ilyen borzasztó a rendszer színtűnek hangzik, tehát hogy át fogja az ellátó rendszer, a nők saját magukról való gondolkodását is, talán illetve az egész környezetük hozzáállását, nem csak a szérhasználatukhoz, hanem bármilyen mentális problémáljuk hozzát. Tehát, hogy említetted azért, hogy komolyan sincs vében a probléma, vagy egy ilyen nagyon komoly szégyen társóhozzá, és például a környezben is említett, hogy az is nagyon-nagyon gyakori jelenség, hogy amikor nőiszer használatról beszélünk, akkor hajlamosak vagyunk egy homogén csoport ként kezelni a nőket, a nőket, akik használnak bármilyen szereket akár elkreációsan, akár rendszeresebben, és amikor láthatóvá vállnak, akkor csak ilyen módon vállnak láthatóvá, és például a könyvetben is van el a Britney Spears-eset tanulmány, ami szerintem tök jól bemutatja ezt a jelenséget, hogy hogyan beszélünk nőkről, és a mentális egészségükről, és tudnál erre egy kicsit többet beszélni. Igen, hát ez egy nagyon fontos, nagyon fontos témá, szerint Britney Spears azóta is, hogy tehát ezt most is tudjuk, hogy szemvedettől a stigmától, ami ugye a mentális betegség stigma is, meg a szerhasználó stigma is, meg egyébként a szerhasználó terhes nő stigma is, amit ő hordoz magában. Hát igen, ez egy nagyon érdekes jelenség, hogy addig, amit mondjuk kicsi körömcipőben pesgőzgetés, addig ez egy társadalomáltalt álltámmogatott jelenség, de ugye abban a pillanatban, amint így ezt problémával válik, abban az esetben van egy ilyen elutasítás, és hogy ugyanúgy a fogyasztóítás a dalomban, a kapitalizmusban, a reklámcégek különszakosodnak arra, hogy hogyan lehet női esíteni, ugye a dohányzás, hogyan lehet női esíteni, vagy nyíven, tehát ugye erre már több évtizédes tapasztalat, van, hogy hogyan női esítették az italfogyasztást is, erre egyébként van egy nagyon izgalmas mozgalom, ez a Don't Pink My Drink, hogy ezért a nők ki is kérik maguknak, hogy nem kellek egy külön alkoholmárkákat létrehozni, de hogy van egy ilyen, közben meg van egy ilyen nyomás, meg van egy ilyen, fó egy ilyen nagyon úztustalan ellentmondás, ha ezt szabad így mondani, hogy, tehát hogy egyrészt van ezt, hogy a dohányzás meg az ívás, mint a függetlenségnek a megjelenítése, azért ez nagyon sokszor, nagyon sokszor előfordula a szerhasználattal összefüggő női reklam anyagokban, és hogy ez a fajta ilyen függetlenség igérete verzusz, verzusz a szenvedélybetegség, szóval, hogy ez megint egy óriási ellentmondás itt ebben a témakörben, már csak azért is, mert hogy mégint itt nagyon összekeveredik az, hogy persze, hogy szeretnének a nők több függetlenséget, meg egzizdenciát, meg mindent, amit így érnek ezek a reklamok, de hogy nyilván nem ezzel szeretnék elérni, tehát hogy sokkal fontosabb lenne, hogy ha meg felőbb fizetést kapnának, és akkor nem kell, tehát hogy pont ez van benne, akkor nem kell rózsa színétenni az italunkat, mert akkor meg tudjuk vásárolni ugyanazt, amit szeretnénk, és emellett meg tényleg volt van az, hogy ha viszont problémásá válik a szerhasználat, akkor viszont a teljes lútasítótság, az, amit megélnek a szerhasználó nők. Szóval, hogy ne ezzel találnak olyan szakembert, aki ierti, amit mondanak, ugye akár a teresként is ez nagyon gyakran előfordul, vagy túl dromatizálják, tehát az ő esetükben, ugye azt gondolják, hogy ha már nem tudom, hetente kétszer iszik, akkor az már sok, vagy szóval, hogy és nehezen beszélik figyelembe az egyényi ellemzőket, hogy igen, tehát hogy nyilván meg kell nézni, mert lesz olyan nő, akinek a héti kétszer, kétszer egy pohár bor az problémás, de hogy megint csak, hogy nem lehet így nagyon quantifikálni ezeket, hanem hogy nagyon fontos megismerni az élet történeteket, nagyon fontos abba belehézni, amit számára jelent, amit neki jelent a szerhasznállat, és onnan már ellet lehet kezdeni kiindulni. Hogy pont ez is egy ilyen érdekes, hogy nagyon kellene megismerni ezeket az élet történeteket, meg a sajátosságot, de mellettem meg mégis egy ilyen nagyobb rendszerben lenne jó elhézni, hogy mind azok, amiket ők képviselnek, azok milyen hatással vannak, akár rám a szakemberként, vagy akár az egész ellátú rendszerre. És akkor még most bele sem mentünk abban, hogy a csalábi szerepek és egyéb szerepek szóval, hogy ezt hogyan hat erre. Igen, ezzel kapcsolaton még azt szerettem volna kérdezni, hogy egyetlen mondjuk, mennyire tud megjeleni az élvezet, mint egy legítőm motiváció, amikor a nők és a drogok kapcsolatáról, vagy akár a nők és az alkohol fogyasztás kapcsolatáról beszélünk. Hát nagyon szabályozott a nőké. Hogy van amit szabad és van amit nem, tehát hogy ez a tűsarkuban pesgőzés a szabad, meg nem tudom, ez a Vine Moms-i jelenség, ami, hát megint csak ilyen ellendmondásos szóval, hogy déltől már szabad borozgatni az anyáknak otthon, ugye ezt főleg most a lezárás idején kerültek ezek az Instagram postok megint előtérve, szóval meghet, most lehet, hogy megint újra a ATK-est, de hogy igen, hogy megint csak, hogy szabad, de úgy ahogy a megmondjáltásadalan, tehát valahogy ez az üzenete ezeknek, hogy nem lehet csak úgy. Igen, ez mind arra mutat rá, legalább is nekem, hogy ez egy mennyire komoly, rendszer szintű probléma, és igazából ez a nemzetkozikatát meg is a fő üzenete, hogy azért a jelenség bizonylag általános, és itt arra a jelenségre gondolok, hogy a szárhasználó nők az őket ásagalmunk egyik leginkább kiszolgáltatottabb, lenézettel bogára, hagyom, csoportja. És például én azt én is gyakran látom, hogy mind a nő jogi mozgalmak, mind pedául a szárhasználó emberek, joga ért küzdő mozgalmak, hezitálnak kiállni, mondjuk a szárhasználó nők, joga imállát, vagy akár a nők joga a szárhasználatra mellett, hogy szerinted ennek mi az oka, és hogy lehet ezen túl lépni? Fú, hát hogy lehet ezen túl lépni úgy, hogy beszélünk róla? Én abban óriási erőt látok, hogy ha erről lehet beszélni, meg ugyanúgy, ahogy a más jelenségek nél is, tehát hogy a minél több nő van, aki beszél, erről olyan is, aki játélte, meg egy de több nő van, döntéshozó pozícióban, aki olyan nő, aki tudja és érti azt, hogy mit jelent ez a jelenség, mert magában azt, hogy nő az még nem biztos, tehát nagyon sok esetben látjuk, hogy ilyen döntés helyzetben lévő nők nem tudják felvállalni azt, hogy kiálljanak nőkért, hanem hogy sőt kifézetten azt képviselik, amit ami akár nő ellenesnek is tekinthető, de hogy az érdek képviselet a kommunikáció azt szerintem az az egyik legfontosabb. A másik azt, hogy miért van, hát erre nekem továbbra is ez a válaszom, amivel kezdtem, hogy szerintem azért, mert hogy mire oda jut az ember jogi, meg mindenféle más szervezete kellé, mire valahogy oda jut a témá, hogy az téma legyen, addig valahogy jelaprózódik. Mivel tényleg nem mondhatjuk azt, hogy tömeg jelenségről van szó, de hogy szerintem nagyon fontos lenne elszakadni attól, hogy azt gondoljuk, hogy attól releváns valami, mert signifikális. Szóval, hogy nemcsak attól vagy kritikus tömeg, de hogy nemcsak attól lesz fontos valami, hanem attól is, mert mondjuk, amilyen szerepet betölt, vagy amit jelképez, amit mutat. Szóval, hogy én ezt tényleg nem is értem, hogy nők, akik saládokat mentenek, megvisztek a hátukon, meg egyáltalán szóval, hogy hogy lehet az, hogy nem látszódik jobban, de hogy ugyanaz az ilyen kízó kérdés ez, hogy mint az otthon elvégzett munka. Tehát hogy ott is olyan nehéz, tehát hogy látjuk, hogy ott van a jelenség, az még szerintem, hogy ha nagyon quantifikálni akarnak, még biztos signifikanciát is találnánk benne, de hogy mégsem, tehát eltelnek évtizedek úgy, hogy erről nem beszélünk nyíltán, és ez nincs megoldva. Tehát hogy egy kicsit én azt érzem itt is, hogy ez lehet valahogy azokkal, tehát hogy van valami olyan hagyomány rendszer, és egy olyan komplekszitása megedisége ezeknek a jelenségeknek, amit nem tudunk így befogadni, vagy nem tudnak így befogadni a többségben, vagy nem lehet jó kommunikálni, vagy nem tudom, tehát hogy ez már nagyon sok olyan kérdés, amihez egyáltalán nem értek, de azt tudom, mert azt mászak emberekkel is egyetértve meg rengeteg olyan útmutató protokol született az utóbbi években, amiben már ott volt, amiben már ott volt a női aspektósak elrasztnálat szempontjából, akár és ez talán még meglepült be a hallgatóknak is, hogy tényleg a psihológia területén, és hogy azt gondolnánk, hogy ezért ott már így nem kell erről külön beszélni, hogy lehet, hogy vannak olyan szempontok, amiket a lány vagy női kliensekkel más szempontból kell alkalmazni, de mégis kell erről újra és újra beszélni. Valóban nagyon kompleksz a probléma, de remélem, hogy akár ez a beszélgetés is hozzájáról az egy kicsit látatóvá tegyük, és olyan módon tegyük látatóvá ezt a jelenséget, hogy a komplekszitásában mutassuk be, és emellem, hogy a kerek és a biegben meg további beszélgetésekre is sors tudunk hagyt keríteni, mivel a hagyt elnagy említetted, szinte kimeríthetetlen ez a téma egyenlőre. Tehát nagyon szépen köszönöm, és hogy jöjjál fogadt az amely kívás munkat. Köszönöm én is, és én biztos vagyok benne, hogy ez is hozzájáról ahhoz, hogy itt a diskurszus az tovább fejlődjön egy tis. És szeretném megköszönni a nézőinknek is, hogy velünk tartoztatok ma, hogy ha tis fontosnak tartjátok, hogy jövőben is legyenek ilyen és elszasoló beszélgetések, akkor kérjük támogassálltok a jogri portal alapítvány munkáját. Sziasztok!