 Ja, jag gläder mig åt att ordet dialog har används mycket. Därför tror jag är framgången både när det gäller domstodshutveckling- och det här området som vi ska syssla med nu i två dagar. Men efter att det har arbetat i 20 år med samerhets- och urfolksfrågor, så upplever jag personligen- att det är två saker som skapar problem. Det ena är att vi har en otydlig spelplan för det här renskötselområdet. Inom det här markområdet konkurrerar många olika typer av markanvändning- med samernas naturbetensbaserade renskötselätt. Ni som sitter här som tjänstemän representerar de myndigheter- som på olika sätt har koll på verksamheterna. Skogsbruk, vindkraft, gruvnäring, mermera. Det är i ena otydliga regler. Jag ska försöka naturligtvis genom mitt anförande här idag- att förtydla spelplanen genom att tala om vilka regler som gäller. Det andra är att när samråd hålls- mellan samerbyar eller andra företrädare för samerna- så tycks det vara väldigt svårt för dem att kunna påverka i de här samråden. På ett sånt sätt så att de kan ställa sig bakom- de lösningar som sen kommer ut av samråden. Och det här är ett ganska stort problem. För vi i Sverige är det intressant att ni inleder här med att tala om- att vi inte behöver nå konsensus. Vi i Sverige är ett konsensussökande folk. Och det är ingefel i det. Det kan vara väldigt mycket positivt i det. Men om vi söker konsensus på bekostnad av att de som deltar i ett samråd- har möjlighet att påverka slutresultatet- då får vi inte ut nåt positivt av detta. Och det intressanta är att internationell rätt har väldigt stor fokus idag- när det gäller urfolksfrågor och minoritetsfrågor- på samråd som innebär möjlighet till inflytande- delaktighet och påverkan för urfolk och minoriteter- så att de kan ställa sig bakom slutresultatet utan de här processerna. Och det kommer jag också prata om eftersom jag kommer prata om internationell rätt. Ni som sitter här idag, ni är nyckelspelare- för att vi ska komma vidare inom det här området. Som myndighetspersoner som företrädare för samertinget- som företrädare för samerbyarna- så är det ni som kan åstadkomma dels- att ni har en överenskommelse om vad spelplanen gäller- men också samråd av den här karaktären som internationell rätt- anvisar som en möjlighet för sambruk av marken- men också för att minska konflikter. Så ni är väldigt viktiga och jag är väldigt glad att få tala till er i dag av den anledningen. Marken inom renskötselområdet- rättsläget och dialogen om denna mark. Det är egentligen tre saker då man ska komma ihåg när det gäller den här marken. Det är att det finns nationell svensk rätt- om samers rätt att bruka mark inom renskötselområdet. Det finns internationell rätt om urfolk och minoriteter- som svenska staten och därmed svenska myndigheter har åtagit sig- att tillämpa och som man alltså måste känna till- och inte ganska djupgående skulle jag vilja påstå- och förstå tankarna bakom när man ska fatta beslut från myndigheterna sida. Och så är det det här då om dialogen som både regleras- i nationell och internationell rätt. En dialog som kan leda till överenskommelser- mellan urfolk och staten och dess myndigheter. Det är två begrepp som är centrala inom de här tre områdena. Och det är främja och inflytande. Och de gäller då för myndigheternas verksamhet- inom renskötselområdet. Och främja. Det är inte att vi som jurister eller ni som myndighetspersoner- ska sätta er och tänka ut vad som kan främja- den naturbetetsbaserade renskötseln. Utan det handlar om att främja samers egen möjlighet- att behålla och utveckla sin kultur- där den naturbetetsbaserade renskötseln är central. Att skapa möjligheter för att samer själva- ska kunna bevara och utveckla sin renskötsel. Och för att det ska vara möjligt- så är det viktigt med det andra begreppet inflytande. Hur ska vi kunna främja samers möjlighet- och behålla och utveckla sin renskötsel? Jo, det är genom att ge dem inflytande- när olika typer av myndighetsbeslut- påverkar renskötseln. Inflytande rätt till inflytande för samer- innan beslut som berör den naturbetetsbaserade renskötseln- är ganska viktigt. Det är tidigt stadion. Vi återkommer till det. Ja, och vad ska myndigheterna ta hänsyn till? Det är renskötselrätten som samer byarnas enskilda intresse. Jag vet inte hur många av er här inne är det som är jurister. Ja, kära kollegor, vad trevligt. För jag tycker att det här måste vara nästan hopplös- för de som inte är jurister, för det är svårt för oss som är jurister också. Men i alla fall det enskilda intresset det har att göra med- att renskötselrätten är en bruxrätt. Ibland liknar man den vid ett servitut- men det är egentligen inte riktigt korrekt- för då beskriver man inte renskötselrätten som den starka bruxrätter. Men det är i alla fall en rätt som gäller på mark oavsett vem som äger marken. Det är genast att vi får problem för då finns det dubbla rättigheter som gäller på marken. Och det måste man ta hänsyn till. Det andra man måste ta hänsyn till, det är samisk kultur- och renskötseln som en central del av den som ett allmänt intresse. Jag har ju själv använt begreppet renering väldigt många gånger- men det är inte så rättvisande i det här sammanhanget- för då tänker man på primär, nästan lite industriell verksamhet- och att för att skapa sig en försörjning. Men här talar vi om renskötseln som en central del av urfolket samernas kultur. Och i den meningen har vi i Sverige både i vår nationella lagstiftning- och internationella åtaganden åtagit oss att skydda och främja den. Och det tredje är då den här skyldigheten- att ge samer möjlighet till inflytande i frågor som berör dem. Möjlighet, det syftar ju på att om myndigheten uppfyller sin skyldighet- och säger att nu erbjuder vi er möjlighet till inflytande- så kan naturligtvis representanter för samer tacka nej av någon anledning. Vi vill inte utnyttja denna möjlighet. Men på er myndighetssida så att säga- jag känner mig lite lojal med den efter 30 år i Sveriges domstolar. Alltså som myndighetsperson ser man skyldig att erbjuda möjligheten. Om vi nu tittar lite mer på renskötselrätten som sa medbyns enskilda intresse- så är det då en juridisk bruxrätt till bland annat renbete, jakt och fiske. Och den vilar på urminnes hävd, det vill säga. Ett gammalt sedovane rättsligt bruk av marken- för renbete, jakt och fiske och lite annat. Och det här framgår av renärinslagen. Men den är inte uttömande, vilket framgår av det- tjockaste rättsfallet i högsta domstolens historia, skattefjällsmålet. Nja, 1981 sidan ett, vet alla jurister- för det såg man då att det var en väldigt långt rättsfall. Där framgår det att eftersom renskötselrätten vilar på urminnes hävd- så ju mer vi får veta om samernas historiska bruk av marken- för renskötsel, jakt och fiske. Ju mer lär vi oss om den här juridiska rätten till marken. Det ni som har följt med i rättsutvecklingen vet att i Nordmalingsmålet- som var uppe i högsta domstolen och beslutades där- så slogs det fast flera frågor som har att göra med vintesbetesmarkerna- vad som krävs för att man som samerby har sedvanerat till vintesbetesmarkerna. Och nu har vi då det här intressanta målet som avgjordes av- gällivare tingsrätt där Giriya Samerby har stämt staten- och hävdat att de på grund av urminnes hävd- sedvanerat har all jakt och fiskerätt inom statlig mark. Och det målet ligger nu i HV-rätten i Umeå. Så man måste hålla koll på rättsutvecklingen i domstolarna- för att det riktigt förstår innebörden i regnsköttsrätten. Och den ändrar sig ju mer som blir klarlagt i domstolarna. Det är mycket vanligare i Kanada där hela rättsutvecklingen drivs- genom rättsfall, civilåsystem- medan vi har ju ändå vår lagstiftning, men här liknar det lite mer- det här systemet med att lagen utvecklas genom praxis. Ja, regnsköttsrätten gäller inom regnsköttslområdet- och det finns olika kator som visar utsträckningen av det här området. Och då inom regnsköttslområdet så är marken indelad i året- runtmark där renarna får vara året runt- och vinterbeddelsmark där de får vara vintertid. Men det finns också en annan gräns som är intressant att hålla reda på- inte minst om man jobbar på länsstyrelsen. Och det är ju statlig mark ovanför odlingsgränsen- och på renbetesfjällen. I förarbetarna till den renaringslag som gäller idag- så står det uttalat att denna mark är i första hand avsedd- för de rensköttande samernas bruk. Och det är ett ganska starkt uttryck som tyvärr är lite bortglömt. I den första rensköttslagen var det ett ännu starkare uttryck. Där kallar man den här marken, det för lapparna avsatta land. Alltså mark avsatt för samerna. Men det som finns kvar av det är alltså förarbetena till vår renaringslag- att den marken är i första hand avsedd för de rensköttande samernas bruk. Och det bör alltså påverka tolkningen av länsstyrelsens tillämpning av upplåter- så är det av nyttjande rätter och fjällförvaltning överhuvudtaget. I det här första rättsfallet, skatifieras målet- så framgår det också att rensköttsrätten skyddas- liksom ägande rätten av grundlagens egendomskydd. Och det innebär att man som myndighet måste respektera rensköttsrätten- och se till att man inte begränsar eller inskränker den- på ett annat sätt än grundlagen tillåter. Och en väldigt enkel konsekvens av detta är att samerbyen är sakerägare. Och till min glädje såg jag nu när jag läste till exempel mineralagen- att det framgår ganska tydligt där att samerbyarna är sakerägare. Det är trevligt när det står rakt ut. Men när det inte gör det så är det underförstått så. Här har ni en karta som jag har hittat i Sveriges national atlas- rensköttser området. Och då kan ni se här året runtmarken som är ljuskul. Det är ju lite missvisande för, liksom, kalfjällen är ju gråa- så att det är både liksom kalfjällen längst västerut som är gråa och till gula. Och vinterbetetsmarkerna är markerade med lila. Och problemet är ju att vi vet ju inte exakt var vinterbetetsmarkernas yttersta gräns går. Den här kartan visar de på det här sättet. Jag vet att många myndigheter använder sig av gränsdragningskommissionens karta. Och det vill jag lite varna för. För den fastställdes ju innan Nordmalingsmålet var avgjort i högsta domstolen. Och i Nordmalingsmålet blev det tydligt för oss att samerbyarna behöver inte ha använt- vinterbetetsmarkerns särskilt intensivt eller med tätarintervall- utan det kan gå väldigt lång tid mellan den tid som samerbyarna är på mark- och ändå betraktas den som vinterbetetsmark. Jag vill också visa en karta med Rasmus Jälper som är från Samertingets hemsida. Jag fattar att det är väl den, va? Nu ska vi se om vi... Åh, tack! Tack, vilken service! Då ser ni att vinterbetetsmarkerna är hela vägen ner till Bottenviken. Och detta är då samerbyarnas uppfattning om hur långt vinterbetetsmarkerna utsträcker sig. Och ska man då som myndighet försöka uppfylla kravet att värna om naturbetetsbaserad- renskötsel som en central del af samisk kultur, så finns det anledning, säger jag- att titta på den här karta. Men helt säkra kan vi inte vara på vinterbetetsmarkernas juridiska utsträckning- förända har prövats i domstol i olika geografiska områden. Nej, men jag trodde det. Nu ska vi se. Det kanske inte är alls klara, men vi ska se. Jo, jag är så duktig, så. Inte att säga för mycket här nu. Fokuserar du på praktiken? Ja, så där var det. Tusen tack. Ja. Om vi då går in lite mer på... Jag kan säga så här- att en intresserad av renskötselrätten som enskilt intresse och civil rättighet- och bruksrätt så rekommenderar jag varmt Bertil Bengt som bok sa om rätt. Det är den boken jag själv använder mycket. Den är rätt tunn, så det är inte alls som förklaras, men väldigt mycket skulle jag vilja påstå. Men nu går jag över till det här med samisk kultur och renskötsel som ett allmänt intresse. Då framgår det av grundlagen, regeringsformen för första kapitlet, andra paragrafen och fjärde stycket- och fjärda paragrafen, lagen om nationella minoriteter. Den kanske ni inte just nu har på ert bord, men ni kommer få den senare utav Rasmus när vi ska grupparbeta. Där framgår det att samiska folkets möjlighet att behålla och utveckla sitt kultur- och samfundsliv ska främjas. Det är ganska starkt begrepp för inte allt för länge sen, jag tror att det var 2010- som det här ska främjas kom i grundlagen innan stod det bör främjas. Men ska främjas överensstämmen med Sveriges internationella åtaganden och det var skälet till att det ändrades. Det här arbetet med att främja, det gäller då alla förvaltningsmyndigheter på statlig, regional och kommunal nivå. Och i förarbetarna, som ni också kommer få tillgång till tillagen om nationella minoriteter- till den här fjärde paragrafen, står det ganska mycket om vad detta att man ska främja kan innebära. Och en sak de föreslår där är att myndigheter ska skaffa sig handlingsplaner- för hur man i sitt löpande arbete ska främja förutsättningarna då för renskötseln. Jag vill nu lite flagga för det, så är jag den första som bryter mot insuktionerna- att ni får inte bara tänka på renskötseln, utan ni måste även tänka på andra delar av samiskultur. Man ska alltså främja föresättningarna för samisk jakt, fiske, de angliga värdena- med marken inom renskötselområdet för samerna, historiska platser med mera. Slöjd, slöjdvirke. Varför ska då myndigheter främja? Som sagt, det låter ju liksom inte så jämlikt- men då framgår det, både av förarbetarna till den här lagen- och till våra internationella åtaganden, att det behövs positiva åtgärder- för att kompensera för tidigare diskriminering av urfolk och minoriteter- så att de får samma möjligheter som majoriteten har- att behålla och utveckla sin kultur. Det här tyckte jag var väldigt viktigt när jag läste för första gången. Därför att man kan ju uppfattare- som någonting som att man ska positivt särbehandla samer- och det kan ju skapa konflikter. Men sätter man in detta i ett historiskt sammanhang- så vet vi att i en demokrati har en minoritet väldigt svårt- att göra sin rösthörd på den politiska planen. Därför behövs det särskilt positiva åtgärder- för att minoriteterna ska ha nå upp till samma nivå- när det gäller möjlighet att utveckla sin kultur, sina traditionella näringar och så vidare. Så det är för att åstadkomma en jämlik nivå- som minoriteter behöver de här främjande åtgärderna. Skildigheten att ge samer möjlighet till inflytande i frågor som berör dem- framgår av femteparagrafen lagen om nationella minoriteter. Och minoritetsspråk. Där står det citat att förvaltningsmyndigheter ska ge de nationella minoriteterna- möjlighet till inflytande i frågor som berör dem. Och bara för att ni inte ska sitta och grubbla på det här- så går det mycket väl att både vara ett urfolk och en nationell minoritet. Och Europarådet är väldigt aktiva när det gäller att följa upp- att medlemsländerna följer de här bestämmelserna. Jag träffade dem 4 april i år i Stockholm- där de är väldigt intresserade av just hur det här med att myndigheter- ger samer möjlighet till inflytande i frågor hur vi lever upp till det. För det här har Sverige fått kritik tidigare. Och det här har alltså samma grund. Det här skyldighetarna att ge som är möjligt till inflytande. Det handlar om att kompensera för svårigheter för en minoritet- att få inflytande i den demokrati där majoriteten fattar beslut. Och det är klart att man kan definiera begreppet demokrati- som att majoriteten bestämmer. 51 % bestämmer hur det ska bli och 49 % får finnas i det. Men numera har vi ett vidgat demokratibegrepp. Och där passar det här in bättre. Det är en möjlighet för alla i ett demokratiskt land- att ha möjlighet till inflytande- att få sina synpunkter beaktade innan beslut fattas. Så det är så man ska se det. Då behövs det särskilda kanaler för minoriteterna- eftersom den politiska renan inte riktigt fungerar. Ja, några ord om hur internationell rätt påverkar nationell rätt. Och där kan jag väl säga att jag som har jobbat som domare då- att när jag började för 30 år sedan- då tittar vi inte särskilt mycket på innehållet- i kommissioner som Sverige är bunden av. Det var nog så att vi var relativt okunniga- om internationell rätt. Men detta har förändrat sig. Och idag är det på det viset att vi har blivit duktigare och duktigare- på att tillämpa svenska bestämmelser fördragskonformt. Och med det menar man då att de bestämmelser som finns i svensk lag- så långt möjligt ska tolkas och tillämpas- i överensstämmelser med Sveriges åtaganden enligt internationell rätt. Och därför kan jag säga att det är ett väldigt gott råd- när ni läser den här lagen om nationella minoriteter. Fjärde paragrafen om främja och femte paragrafen- om att ge de nationella minoriteterna möjlighet till inflytande. Att också läsa ramkonventionens artiklar 5 och 15 som behandlar precis samma sak. Och nöjer inte med att läsa konventionen utan ni måste också läsa- hur den tillämpas bland annat av den här expertkommittén- som reser runt och kollar tillämpningen i de länder som har ställts- i bakom den här konventionen. Och det finns länkar här på mina PowerPoint-bilder- så att ni lätt kan komma in på rätt sidor där. Man kan säga att det är tre huvudprinciper- i internationell rätt som reglerar urfolks- och minoritets rättigheter. Den första är ju, kan man tycka, självklar- nämligen icke-diskriminering av urfolks egendom. Samma skydd för ensköttsrätten som för andra medborgares egendom- till exempel ägande rätta. Och det här står ju i skattefjällsmålet från 1981. Men tyvärr mina vänner kan jag tala om för er- att det här slår inte igenom i myndigheters rätt tillämpning- i alla situationer. Och det är klart att det kan ju ha att göra med- att man inte känner till innebörden av regnsköttsrätten som- bruxrätt eller det starka skydden har. Det är ju så, vi har ju inte kunskap om allt hela tiden. Men det är väldigt viktigt att bara med sig detta- att regnsköttsrätten har samma skydd mot intång och ingrepp- som ägande rätten. Gör ett liksom hypotetiskt prov i huvudet, så hamnar ni rätt. Ganska nyligen, jag kommer nu inte ihåg årtalet- det kanske igen ni kan hjälpa mig med- så var det ju tyvärr, nu hamnar jag in där på jaktsrästen igen- men jag måste ta det exemplet. Alltså, det är ju mycket konflikter kring eljakten- och detta var då i Västerbotten- när en samerby-medlem ville utnyttja sin jakträtt på privat mark. Och det gillar inte markägarna ofta. Och då, trots att samerby-medlem har den rätt till- så gillar inte markägarna det. Och då gick länsstyrelsen in och sa- att du får bara jaga som samerby-medlem om du har markägarens tillstånd. De har alltså satt upp en sådan regel och den saknade ju då juridisk grund. Och då gick samerby-medlemmen ut och jagar i alla fall. Och då blev han åtalat för jaktbrott. Och dessvärre måste jag erkänna att han blev dömd i domstor för jaktbrott. Tingsrätt. Men det är överklagas till hovrätten. Och jag har ju jobbat i hovrätten förstås. Nej, skämt åsidan. Men det är överklagas till hovrätten och där rättades det till då. Men det här visar ju på att det är väldigt viktigt som myndighet- att hålla reda på vilka regler som gäller för rensköttsrätten- så att man inte hamnar snett. Sen är det ju som sagt så att det är inget lätt- till rättsområde, så att göra fel kan man ha förståelse för. Men det gäller då att läsa in sig på det här. Ja, den andra huvudprisippen är ju då det här med särskilt positiva åtgärder- för att samer ska ha möjlighet att behålla och utveckla sin kultur. Och skyldigheten att ge urfolk möjlighet till inflytande när deras mark berörs. Och det är ju både då vinterbetelsmarken och året runtmarken. När det står så betyder det inte att de äger marken- utan mark där de har rättigheter. Ja. Och i internationell rätt så utvecklas det här med främjande begreppet. Vad innebär att främja samers möjligheter att utveckla sin egen kultur. Och det som jag nämnde Nyss, artikel 5- i Europarådets ramkonvention till skydd för nationella minoriteter- som reglerar det i den konventionen. Sen har vi FNs konvention om medborgliga och politiska rättigheter- artikel 27 där det har skett en lång rättsutveckling. Och sen har jag valt att ta med också konventionen för biologisk mångfald- artikel 8G. Och alla de här konventionerna tycker jag att man ska ha koll på- när man tillämpar då den här svenska paragraf 4- i lagen om nationella minoriteter som reglerar skyldigheten- att främja samers möjlighet att behålla och utveckla sin kultur. Lite kort då om de här. Okej, artikel 5. Här får ni själva läsa detta. Jag tycker att jag refererat den. Främja de förutsättningar som är nödvändiga för att personer- som tillhör nationella minoriteter ska kunna behålla de väsentliga beståndsdelen- av sin identitet, nämligen religion, språk, traditioner och kulturar. Och det står uttryckligen då i förarbetarna till artikel 5- att det är omfattas av denna användning av mark och renskötsel. Artikel 27, där anmärks det särskilt- att det är så viktigt att beakta ur folkens starka beroende av mark- för sitt levnadssätt. Och jag har utvecklat det här i en rapport som jag har skrivit och som ligger på nätet- som jag skrev åt Svenska kyrkan. Och där ser ni att ni bara kan klicka, så kommer det in på sidan 12. Så ser ni mer vad det står om FNs konvention- och hur den bör tillämpas för att man ska främja på ett riktigt sätt. Och sen har vi då den här konventionen för biologisk mångfalt, artikel 8G- som handlar om att respektera och bevara kunskaper, innovationer- och sedvendjor hos ursprungliga och lokala samhällen- med traditionella livssätt som är relevanta- för att bevara och på ett hållbart sätt nyttja den biologiska mångfalden. Exempelvis då den naturbättsbaserade renskötseln. Och denna bland annat hänvisar man till i världsarvet Laponias förvaltningsplan. Det finns fler internationella konventioner som ni kan ha nytta av- men de här menar jag är de viktigaste. Och på motsvarande sätt så finns det då tre internationella- dokument att hålla reda på när ni ska tolka den här skyldigheten- att ge samerna som urfolk möjlighet till inflytande när deras mark berörs. Och det är på nytt Europas konventionen men nu artikel 15. Och där har de skrivit ett helt PM om vad det innebär- att ge urfolk och minoriteter inflytande. Det är mycket centralt i den här konventionen. Och sen har ni samma FNs konvention och politiska medboljarettigheter- men nu artikel 25A. Och där har jag på nytt hänvisat till den här rapporten jag skrivit till Svenska Kyrkan- sidan 16 och 27 där ni kan läsa mer om det. Och sen så vill jag rekommendera urfolksteklarationen, artikel 19, till läsning. Deklaration vet alla jurister att den är inte staterna bunna på samma sätt som konventioner- men för att förstå hur man ska lägga upp samråd där man kan ge minoriteter- och urfolk inflytande så tycker jag den är utmärkt. Artikel 19. Ja, inflytande och delaktighet som ett sätt då att främja förutsättningar för att samer- ska kunna behålla och utveckla sin renskötsel är allt viktigare internationellt. Och här har jag tagit fram lite klipp ur konventioner och deras förarbete. Effektivt deltagande talar man om i ramkonventionen. Strävan att nå överenskommelser, som då både ur folket och andra parter kan ställa sig bakom. Och kritiken mot Sverige är att vi inte ger samer tillräckligt inflytande i beslutsprocesser- om gruvor, skogsbruk, vattenkraft och privatisering av mark. Och formen av samråd säger i Europarådet måste utvecklas av svenska myndigheter- för att göra samer mer delaktiga i beslut som berör dem både centralt och lokalt. Där har ni utmaningen. Det räcker inte för att uppfylla den här skyldigheten att ge möjlighet till inflytande- att erbjuda en formell rätt att delta i beslut som rör till exempel samerbiana. Det räcker inte med att uppfylla skyldigheten gentemot samerbiana, till exempel som sakägare. Utan det står då i ramkonventioners förarbetarna att minoriteterna måste få betydande inflytande- så att de kan påverka besluten och ställa sig bakom dem. Det är en helt annan kvalitet, hör ni på det hela. Detta förutsätter att representanter för samerna har begriplig information från myndigheterna- i god tid så att urfolket kan delta meningsfullt. Det är framgår av urfolksteklationen. Detta är otroligt viktigt för att jag har själv gått på pumpen där- och träffat några samerbiorförande och förväntat mig att de ska kunna förhandla för hela samerbyn. Men i alla fall de samerbynare jag träffade funkar det inte så. De var tvungna att åka hem och samla ihop medlemmarna i samerbyn till möte- och diskutera det förslaget till överenskommelser som vi hade uppe på bordet för att sen komma tillbaka. Då krävs naturligtvis tid för att den processen ska kunna fungera- så att hela samerbyn kan ställa sig bakom en överenskommelse. Och sen talar man mycket om dialog och ömsesidig respekt- som kan leda till överenskommelser som såväl majoritet som urfolk kan ställa sig bakom. Där tycker jag att lapponia-processen är ett mycket gott exempel på en strävan- att komma överens mellan sex samerbior och lokalbefolkningen i Jockmok- och gäller vara om hur man ska förvalta världsharfsområdet. Sedan inser jag att det inte är lätt att göra detta i praktiken- men strävan finns och det framgår av förvaltningsplanen. Och det är precis så som det anges i ramkommissionen. Jag har samråd med vem som ska man samråda med. Samerbyn är sakägare, så det är viktigt att samråda med dem- för att uppfylla skyldigheterna, att samråda med dem som har- en särskild juridisk rätt till marken. Men de är också företrädare för renskötseln och i den meningen- den samiska kulturen, så det kan vara dubbla roller där. Men sen får man inte glömma samertinget. För samertinget är ju företrädare för det samiska folket- och samtidigt en statliga myndighet som har ansvar för samisk kultur- och renäring. Så där var trippel-trippelroll som gör att man måste enligt- paragraf 5 i lagen om nationella minoriteter- och våra internationella åtagandens samråda med båda de här. Sen ska man tänka på att samertinget bevaka riksintressen- och de behöver man ofta som myndighet beakta. Så då hade vi en fjärde roll för samertinget. Vad är det då man ska samråda av? Ja, i tidigt skede hur ett myndighetsbeslut- kan komma att påverka förutsättningarna för renskötseln- och så kommer det där om å andasamisk markanvändning. Vi fokuserar nu på i första hand- hur kan det här beslutet som vi nu har i Pipeline- komma att påverka förutsättningarna för renskötseln? Då är det särskilt viktigt med samråd på kronomark- ovanför odlingsgränsen som är den här marken- där de renskötlande samerna har företräde till användning av marken. Och det man ska tänka på då är i tidigt skede- vad kan myndigheten göra för att främja samers möjlighet- att behålla och utveckla renskötseln när det här beslutet är på gång? För att kunna besvara den frågan måste man veta lite om renskötseln- kommer jag till alldeles strax. Det gäller alltså- också att tänka på den här juridiska rätten. Hur kommer det att påverka samerbjörnas renskötselrätt? Hur påverkar det egendomskyddet för renskötselrätten? Är det så att vi hamnar i grundlagens begrepp- att pågående markanvändning för renskötsel avsvärt försvåras- eller till och med renskötseln ska upphöra? Vilken skada kommer det innebära? Och vilken ersättning ska betalas? Sånt är mycket klokt att samråda om i ett tidigt skede- så att man vet vad man håller på att hantera. Ja, tänk då på när ni planerar ett samråd- att ge tillräcklig information till samiska företrädare. Att lägga upp samråden så att det finns ett möjlighet- för samiska företrädare att ha inflytande att påverka. Att samråda med respekt och med dialog- och med målet att nå överenskommelser- som båda parter kan ställa sig bakom. Och då är ju målet att man både ska kunna främja- samers möjlighet att behålla och utveckla renskötseln- och också fatta beslut som behövs av andra anledningar. Och jag vill bara visa då ur folksdeklarationens artikel 19- där det talas om fritt i förväg informerat samråd. Fritt är ju naturligtvis att man inte ska på något sätt manipulera- urfolkets representanter. I förväg är det att man är ute i tillräckligt lång tid- innan en planerad åtgärd ska genomföras görs oftast fel på- så att det finns tid för urfolket att samråda. Och här har ni olika saker som är viktigt att tänka på- att informera om vilken slags åtgärderifrågan om hur omfattande är åtgärden. Varför ska åtgärden vidtas? Var kommer åtgärden vidtas? Och en preliminär uppskattning, det här är nästan det viktigaste- av de ekonomiska, sociala, kulturella och miljömässiga konsekvenser- som åtgärden kommer att innebära för den samiska renskötseln. Då skulle jag vilja gå in på hur man praktiskt samråder- för att uppfylla lagens krav. Och här är några tips med grund i internationell rätt. Det som står i de här konventionerna som Sverige är bunden av. Det första är beskriv konflikterna mellan å ena sidan. Det som myndigheten ska fatta beslut om. Det kan vara naturskydd, skogsbruk, gruvnäringen, vindkraften- och å andra sidan renskyddsens behov oksamisk kultur. Försök att hitta en gemensam bild av var konflikterna uppstår inför ett beslut. Det andra är att söka lösningar som kan tillgodose båda intresserna. Både uppfylla till exempel naturskyddet som naturvårdsverket är satt att skydda. Och att tillgodose det som behövs för den naturbetensbaserade renskötseln- som en central del av samisk kultur. Där är det viktigt att tänka på att använda dialog- så att samtliga berörda renskötare och samertinget kan involveras i processen- fram till ett beslut och att de tillåts påverka processen och beslutet. Och i första hand ska man naturligtvis försöka söka lösningar- som både företrädare för samer och myndigheter kan ställa sig bakom- och därmed också vara med och genomföra. Och här är det viktigt att eftersträva det som forskningen om processuell rättvisa- har visat är viktigt, både för att skapa förtroende- men också för att man ska vilja agera enlighet med de beslut som fattas. Sitt till att samersidan kommer till tals- att de får respekt för sina rättigheter. Att myndigheten visar att man är neutral i sin tillämpning av lagar och regler- och att tjänstemännen till sina personer inger förtroende. Det finns mycket skrivit om det som är intressant att fördjupa sig i- men jag kan inte gå in på det just nu. Jag vill också nämna att samerbyn och sin sida- har skyldighet att visa hänsyn för andra intressen när man utövar renskötsel. Jag nämner nu här kort 65 A-paragrafen i renarringslagen- där det framgår att samerbyn har skyldighet att ta hänsyn till andra intressen- till exempel naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen. Men man kan aldrig kräva hänsyn av renskötsel- att pågående markanvändning för renskötsel inom berördel av- samerbyns område avsevärt försvåras- och fattar myndigheten ett sådant beslut- då krävs det att man följer de regler som finns om ersättning. Ett gott exempel på en myndighetsprocess- där man har respekterat skyldigheten både- att ge företrädare för samer möjlighet till inflytande- innan beslut har fattats- och där man har främjat samernas förutsättningar för- att behålla och utveckla renskötseln. Det är Laponja-processen, alltså Världsarvsområdet Laponja. Och den processen kan inspirera, menar jag, andra myndigheter- som också har skyldighet till samrådet- och till främjande av samiskultur. Den här processen där Laponja-Världsarvsområdet bildades- uppfyller väl det man kan ställa krav på- när det gäller samråd mellan minoritet och myndighet. Man har satt konsensus som ett högt mål- när man har kommit överens om hur världsarvsområdet ska förvaltas. Man har en tydlig värdegrund som utgångspunkt- och målet är att både natur, samiskultur- men också annan lokalkultur- alltså kultur från majoritetsbefolkningen i Jochmox- och Gällivarens kommuner ska värnas- och också kunna utvecklas vid sidan av den samiska kulturen. Och man har använt dialog som metod. Och jag uppmuntrar er att titta här i länken- som jag har på den här bilden, sidan 15 och framåt- där man beskriver hur man drev den här processen. Ett samrådsexempel som både varnar och inspirerar- är de samråd som ska ske mellan skogsbruket- och samerbierna enligt 2020-paragrafen Skogsvårdslagen. När man har utvärderat dem, och de har ju pågått nu sen 90-talet- så upplevs de flesta samråd av samerbier- som information om planerade avverkningar- utan möjlighet att påverka. Och då uppfyller de inte 50-paragrafen- lagen om nationella minoriteter och inte heller de här internationella kraven. Däremot Skogsbruket, som är den privata samrådsparteln här- de tycker att hänsynen för renskötseln efter samråd är bra- men i sak redovisar de att de i mycket begränsad omfattning- har tagit hänsyn till de synpunkter som samerna har lagt fram. Och då ser vi också en ojämlikhet här i samråden- där en ena parten inte låter sig påverka särskilt mycket- och den andra parten upplever att man inte kan påverka. Och det uppfyller då inte lagens krav. Men det finns också undantag i Skogsbruket där samerbierna är nöjda- för att de anser att de har kunnat påverka i förrenskötseln god riktning. Och de här goda exemplen har då Skogsstyrelsen- som har ansvar för att se till att samråden uppfyller svenska statens åtaganden. De har möjligt att utveckla de här samråden i riktning- mot överenskommelser som båda aparter kan ställa sig bakom. Och där händer jag till en artikel som jag har skrivit och som ligger på nätet- om samråd och hänsyn för renskötseln i Skogsbruket. Där har jag skrivit om hur man kan från Skogsstyrelsen- sida utveckla dem så att de uppfyller kraven i internationell rätt. Vi får intervika för den frågan att målkonflikter kan uppkomma. Statliga myndigheter bör undvika målkonflikter genom att söka lösningar- där både samernas möjlighet att behålla och utveckla renskötseln främjas. Och myndighetsbeslutet ändå kan fattas. Men ibland så sker det att en målkonflikt resulterar i att beslut fattas- som är negativt för renskötseln. Då är det väldigt viktigt att följa förvaltningslagens krav- och motivera ett sådant beslut så att det kan överprövas av domstolen. Och vad är det då den här motiveringen bör innehålla? Ja, bland annat är det väldigt viktigt att man har iakt tagit renskötselrättens egendomskydd- så att man i beslutet redovisar vilka angelägarna allmänna intressen- som har gjort att man inskränker renskötselrätten. Men också redovisar på vilket sätt man har försökt- och främja förutsättningarna för fortsatt renskötsel- och varför man då inte ansett sig kunna göra det. Sen ska man också tänka på i de situationerna- att ersättning ska utgå om pågående markanvändning för renskötsel- inom berördel av Samerbyn avsevärt försvåras. Och det finns en delskrivet om detta i förarbetena till renaringslagen- när man kan bedöma att det sker. Ja, och avslutningsvis, det är mycket viktigt- att kunskaper och förutsättningarna för naturbätelsbaserad renskötsel finns. Det behövs nämligen för att myndigheter ska kunna fatta rätt beslut. Det behövs kunskaper hos myndigheterna för att kunna leva upp- här till lagens krav, både om när man behöver ge samer möjlighet- till inflytande innan man fattar ett beslut- och hur man ska kunna främja förutsättningarna- för att Samer ska kunna behålla och utveckla sin renskötsel. Några punkter här och håller i huvudet är att det behövs kunskap- för att kunna veta när ett beslut kommer att beröra renskötseln. Där är framför allt kunskap om själva renskötseln- för att förstå hur de använder och har behov av marken. Det behövs kunskap för att kunna fatta beslut- som innebär att Samernas möjlighet att behålla- och utveckla sin renskötsel främjas. Hur man ska kunna främja förutsättningarna. Det behövs kunskap för att kunna hålla samråd- som kan leda till överenskommelser som både Samer- och andra parter kan ställa sig bakom. Det behövs kunskap för att kunna fatta beslut- som innebär avvägningar gentemot renskötselrätten- som enskilt intresse och samiskultur- och renskötsel som allmänt intresse. Det behövs kunskap för att kunna fatta beslut- om storleken på ersättning när renskötselrätten- insgrängs eller upphör inom ett område. Det finns en del kunskap tillgänglig. Till exempel finns det från Sametinget och SSR- ett dokument på Sametingets webbsida- som handlar om samisk markanvändning och MQB. Det finns från SSR ett dokument- som heter renskötselanpassad skogsbruk- där det framgår vilka hänsyn som är viktiga- för renskötseln från skogsbruket sida. Det finns forskning bland annat på SLU. Framför allt finns renskötande samer- som har kunskap om förutsättningarna för renskötsel. Här har man ju naturligtvis både möjlighet- att anställa människor som kunskap hos myndigheterna- eller att ta in dem för att utbilda myndigheten. Ja, då tar vi den här fina. Två fallgrupper bör undervikas när man samråder- och det är samråd utan kunskap och kunskap utan samråd. Och vad betyder det att detta? Det här kom fram under ett Skype-samtal som jag hade med Kajsa och Rasmus. Och då kom vi fram till denna, tycker jag, bra sammanfattning. Samråd utan kunskap för myndigheterna sida. Ja, om ni inte har kunskap om förutsättningarna- för naturbetetsbaserad renskötsel- då kommer ni varken att förstå vilka konflikter- som ni kan få i förhållande till renskötsel. Ni kommer inte förstå hur ni ska kunna främja- förutsättningarna för samer och behålla och utvecklas i renskötsel. Och ni kommer inte förstå vad det kan komma att kosta er- om ni inskränker renskötselrätten- så att ni inte respekterar grundlagsskyddet. Det kan hamna i domstol och bli dyrt. Lika illa är egentligen med kunskap utan samråd- och det är att ni själva tycker att ni vet vad som behövs- för att bedriva naturbetetsbaserad renskötsel- så att ni tycker att ni tar dem hänsyn som behövs- för att främja förutsättningarna för renskötsel. Det är inte så som varken lagen om nationella minoriteter- ser ut eller våra internationella åtaganden. Ni måste ge samerna möjlighet- att komma till tals med hur de vill- att ni ska främja förutsättningarna- för fortsatt naturbetetsbaserad renskötsel. Så hur mycket kunskap ni än har- så får ni inte glömma att öppna för den här möjligheten till inflytande. Där myndigheter ska sträva- och framråda på sådant sätt att företräder för samer- har möjlighet till inflytande innan beslut fattas. Sträva efter övrändskommelser. Sträva efter att främja samers möjlighet- och behålla utveckla sin kultur- innefattande renskötsel. Och skaffa i kunskaper om förutsättningarna- för naturbetetsbaserad renskötsel och samisk kultur. Så att ni kan genomföra de här samråden- på ett meningsfullt och riktigt sätt. Tack för ordet.