 Der var mange ting, der forandrede sig sådan her, at den gang jeg startede på universitetet. Man skal lære at læse på universitetet. Man finder også ud af, at man skal lige gennem nogle ting, ligesom at få noget til det, man vander for, og det man godt kan lide at arbejde med. Jeg er blevet trukket igennem utallige udfordringer og meget svære uoverskuldelige opgaver, og jeg er kommet ud på den anden side hver eneste gang. Modtagelsen på universitetet er meget, man bliver taget hånd om fra første fær, og det første år føles man med et hold af nye studierende. Det er i sig selv et stort skridt at flytte hjemme fra, synes jeg, og det er i sig selv et stort skridt at flytte til en hel ny by, man ikke kender. Nogle vinder flytter til København, og nogen bliver der hjemme, og så er der jo nogen, man skal sige forbælt til, for en periode i hvert fald. Det var nogle kæmpe forandringer, og de skete jo nærmest overnight fra den ene dag til den anden, altså den måde jeg kom til byen på var, at jeg fandt et sted at bruge dagen før jeg skulle starte på mit studium, og vi skulle ud og købe ind i IKEA, og vores bil brugte sammen, så jeg blev sat af i en fald bil med min IKEA pose og en blomst i hånden, og så måtte jeg stå der og vingte til mine forældre, som så kørte væk. Det faglige niveau er jo i sændelsens tur en del højere, man skal arbejde på en helt anden måde, du skal skrive meget længere opgaver, du skal lære en hel masse akademiske changer, som du ikke kender. Når man har problemer med de faglige og man synes, der er svært, så er både det strukturene rigtig glad for hjælp. En slæresgrupp kan man ræde os så meget støt i, og så er der stadig en åbent dørpolitik blandt professorer og lektorer. I og med, man lærer så mange andre mennesker at kende, så lærer man også sig selv at kende, tror jeg, lidt bedre i hvert fald.