 Jó, nagyon köszönöm a lehetőséget és a felkérésre az előadásra, és sajnálom, hogy nem tudok személyesen jelenleni, de hogy Kati mondta valóban itt talán az elmúlt másfélív tapasztalata már eléggé hozzá szoktatott minket ehhez a helyzethez, és ugyan módon, ez magában már az issiker, hogy egy ibrid módon meg tudva lósulni ez az esemény, és különösen örülök neki, mert az előadásra készülve vissza emlékeztem egy picit a korábbi évek jósok évvel ezelőtti időszaknak, a kábitoszer ellenes világnapjai világnap alkalmából történt előadásra, vagy rendezvényeire, és az is ezen bejütött, hogy tulajdonkép az a tematika is bár nagyon más kontestusban, de egyáltal viselkedési addig cilvának a kérdéskőre az közel majdom, hogy húsz évvel ezelőtt is már tematikája tudott lenni a hasonló rendezvénynek, akkoriban a 2000-es évek elején, ami azért azt is jelzi, hogy ez a terület nagyon hamar, vagy egy nagyon korai fázisában jelenbolt már Magyarországon a szakmai is, meg egyáltalán a náltága dispozusban is. Az előadásban a aratérnék ki a felkés a összhangban, hogy nemódon változtattak a függőségekről való gondolkodásunkon, a viselkedési függőségek, megjelenései, illetve hát fordítva is természetesen egyáltalán a kémiai szellekkel kapcsolatos addigciók azok, hogy jön befolyásolták a különböző viselkedési addigcióként számont tartott jelenségeknek az értelmezését, hogyha az addigció zavarokról gondolkozunk történetileg visszatekint, akkor jól tudjuk, hogy ezek alapvetően hagyományosan a psioaktív szerekez kapcsolottak, és így módon jelentek meg a korábbi diagnostikus rendszerekben is, hogy a psioaktív szerekkel kapcsolatos zavarokként, és itt az egyes szerek külön-külön kegültek tárgyalval, tárgyalása, és egészen a BNO-10-ig gyakorlt 2019-cik sődett hivatalosaink most is, már most már az új is a kezünkben van, illetve a DSM-4-ig bezárólag alapvetően olyan fogalmak jelentek itt, meg mint a Dependencia abúzus, ami egyértelműen a szerelvaló kapcsolatra valamitől, valamitől, vagy hát valamilyen szertől való függés, vagy azzal kapcsolatos visszajélésre utalt, ami annyiból fontos, hogy nyilván valóan a központban ilyen módon a kémiai elnyagát, ugyanígy a további ilyen kulcsfogalmak, az intoxikáció, a detoxikáció, és valamindenképpen a szerre, vagy valamilyen béregre, és annak a hatására illetve az attól való megszabadulásra utalt, tehát hogy mindenképpen a kémiai szer és a szervezet külcsön hatása, az, ami ezekben a koncepcióban ugye hangsúlyt kapott, akár hogyha a hatás mehanizmusok megértésre gondolom, tehát bekerül a zanyag a szervezetbe, eljut az agyba, és ott valamilyen hatást kifejt, de akkor is, hogy ha terápiára gondolom, tehát ennek a zanyagnak a semlegesítésre, vagy az attól való méregtelenítés, hogy akár a prevenció az ellenálni a szermek kérdéskülében. Nem térnék ki az egyes értelmezési modelekre, Péter az előadásában érintette is ezeket, és ugye elhangzott az is, hogy valóban a leghangsíosabb model ma, és ez a ma azért a megelőző évtizedekre is már egyértelműen igaz, nyobán az az, hogy együtt más nelek is jelen vannak, az az aggyi zavar model, ami valamilyen módon a szer és a központi idegrendszer kapcsolatát helyezi, az érdeklődésnek a közép pontjába, akár olyan módon, hogy a központi idegrendszernek köcsön altásba lévőszer mi módon változtatja meg annak a működését, akár olyan módon, hogy a központi idegrendszernek milyen olyan előzetes, jellemzői, eltérései, dysfunkciói vannak, amelyek akár predisponáló tényezőként jelenhetnek meg a függőség kialakulásával kapcsolatosan, nyilván ezt árnyalják az egyéb módellek, de valóban ezt talán az, ami hang sülös van. Hogy mi módon támult, hogy terjed ki aztán ez a függőség koncepció, az tulajdonképp tényleg egy érdekes folyamat, ez nisza grégen kezdődött el, és egy talán több fázizsba, hogy több hullámban zajlott, ugye a viseked és adikciók közül, ugye elsősor vagy legesőként talán a szerencséjáték használat, ami ilyen módon bekerült a gondolkodásba, és ami bekerült a diagnóstikus kézikönyvekbe is, DSM-3-ba először, érdekes módon, vagy nem érdekes módon, de minden esetre hangsúlyosan, nem a függőségek közé, pontosan azért, mert a függőségeknek ezt a serfókuszú koncepciolizálásra, ezt gyakorlatag lehetetlené tette, hanem impuzus kontrolza varkén, ugyanakkor megjelent benne az elnevezésben a problémás szerencséjáték használat, vagy a patológiás szerencséjáték használat, azzal együtt, hogy a patológiásart nem szeretjük, mégis csak ebben a megfogalmazásban benne volt, hogy problémás, hogy patológiás szerencséjátékról beszélünk, az is, hogy létezik, nem problémás, vagy nem patológiás szerencséjáték is, ugye a szerencséjáték függősége a magyar nyelvben megjelent, de azért a nevezett közírodanban nem igazán hónosodott, hogy nem nagyon jelent meg ez a gambling-dependence, ugyanakkor a fejlődés, jól mutatja, vagy a változást az, és itt megint talán pont ez a kölcsönhatás izgalmas a két terület között, hogy a gambling-dizordör lett az, tehát a szerencséjáték használat, tígy viselkedés, és a szerencséjáték viselkedésnek a zavarra lett az az új megfogalmazás, ami jól lett tudja írni azt, hogy nem a függőség szót használjuk, és ugye ez az, ami utána tovább terjedt, hogy nyilván ebben a kölcsönhatásról megint az, hogy ma már, hogyha B&U 11-re vagy a DS5-re gondolunk, akkor ott a szerhasználattal kapcsolatosan sem függőségről beszélünk már, és a buzúsról sem beszélünk már, hanem az adott szer használatának a zavaráról beszélünk, ami viszont ilyen módon pont a szerhasználatban is megjeleníti tulajdonképpen azt a jelenséget, hogy itt az az adott szer használat, és lehet akár probléma mentes, hogy megjelenhet, tehát a nem megzavart használatik formálit, őképpen megjelenik benne egyáltalán az a fajta folyamatoság is, ugye az ideagoszikus rendszem, ami egy helyek közepesmértik öcsvíos használati zavarról szól. A szerencsejáték mellett viszonynak korán addigcióként lettek meghatározva, nem formálisan és legtöbb ilyen jelenség nem is került be egyáltalán semmilyen formában a diagonszikus rendszenekben, de akár a szakmai diskurszusban, akár a függetlenülés, addigcióként utaltunk, utalunk olyan jelenségek, tehát a vásállási függőség, vagy a sex függőség, vagy munkka függőség, és ilyen módon tágították ezt a függőségi koncepciót, tehát ott lebegtek tulajdonképp már a nagyon korai fázizsban, mint olyan lehetységes függőségek, amiket valamiért függőségeknek hívunk, hol ott nincs jelenkémiai szer. És ami azért igazából és lökést adott talán az elmúlt két-két és fél évtizetben, a viselkedési addigciók, mint terület fejlődésének, vagy egyáltalán ilyen módon az addigtólogia nyitásának a viselkedési addigciók felé, az nagyon nagy mértékben az a technológiai fejlődés volt, ami specifikusan ehez kötődően jelenített meg új problémákat első körben, az internet használlat, internet függőségek, problémás internet használtam ati kájában, majd ennek a specifikus formái, mint a videójáték, közösségi média, újjabban a telefon vagy mobiltelefon, mobiltelefon vagy okostelefon függőség kérdés köre, és tágult ez, tovább aztán még tulajdonkép, azzal kinyílt ez az ajtó gyakorlatilag mindenféle hétköz napi magatartásokkal, kapcsolatosan picit elszabadult ez a függőség fogalom, és tényleg már a forgászás függőségtől a hírfüggőség és minden furcsaság megjelent. A közbeszédben is, de helyel közzel időnként a szakirodalomban is, olyanok, amelyek ráállisabban felvetetők, meg olyanok, amik keves, kevésbé ráállisan, és olyanok, amik talán teljes féreértésként is értelmezhetők, például én a szerelem függőséglet pont a napokban jelent meg szerelem függőség kérdőívől egy cík, ami szerintem egy elég pont ez a jól jelzi ennek az átnem gondolt túl tágítása a függőség koncepciónak, ugye nyilván valóan a szerelem egy fajta függőség, de hogy nyilván valóan nem betegségről beszélünk az esetében, már pedig a függőségnek, ugye a klinikai, ilyen értemben betegség koncepciója, az azért valami fél ártalmasságot feltéte. Ez, ami nem mondom, hogy nem jelent meg a szerelemben, de arra vannak más diagnostikus kategóriák, és egyrészt másrészt pedig a jelenség maga nem a függőséget jelenti, tehát hogy azzal együtt, hogy nagyon sokat hozott ez anyítás, nagyon sok tekintetben figyellem, mert is kell lennünk arra, hogy meddig szabadul el ez a viselkedési, addigció koncepció, akár a hétköznapi maga tartások, de akár a technológi eddíciók esetében is néha ez túl megy, a telefonnál kapcsolatosan nyilván valamon fügünk a mobiltelefonunktól, de ennek a függőségeknek ugye van egy olyan gondolatkozás, ami a korlát, ugye ugyanöm itt függünk az autónktól, és függünk a ruhántól, vagy sok olyan hétköznapi tevékensítő, vagy dologtól, ami a modern világban az életünk részét képezi, de ez nem feltétlen jelen patológia, tehát hogy fontos lenne ezek a lányart a korlát. Lényegében említettem tényleg, csak nagyon röviden utalva rá, tehát nagy változás itt a 2013-as DS-sem ött, és aztán a 2011-ben történt annyi van, tényleg megtörtént az a hivatalós nyitás is, hogy a psioaktív szerhasználat mellett az addigció csoportban, amit ugye nem, aholma nem dependenciáról veszéldünk, hanem a psioaktív szerhasználat és egyéb addigív zavarok névalat, megjelent a szerencsajáték használati zavar a DS-ben és a BNO-ban, szinte a szerencsajáték illetve ott már a videójáték használat is, tehát kiért ez a ajtóformálisan is. Nagyon sok minden más, ugye egyrészt nincs jelen azokból a jelenségekből, amelyeket viselkedési addigciónak tekintünk vagy nem tekintünk feltéklen, de azért fölmerültet itt vegyesen olyanokat írtam, amikről nagyobb szakmai konszenzús van, de olyanokat is, amikről nincsen konszenzús, de hogy ezeknek a zavaroknak egy része és ez jól jellendzi a helyzetet, majd is ugye vagy nagyobb részt, vagy valamilyen másdiagnosztikus alkategúliában van a DS-ben, akár a kényszeres zavarok, majd zimpuzuskontról zavarok, a parafilyel zavarok között vagy nincs jelen, mint a technológiai függőségeknek egy jelentős része, ilyen, nemunk a függőségi is ilyen és még sok minden más, amikről egyébként nincs is konszenzús, hogy kéne szerepeljen a DS-ben. Néhány gondolat, hogy mit is eredményezett mindez a nyitás, egyáltalán milyen módon hatotta már meglévő addigció, koncepció, vagy meglévő addigció, koncepció, a viselkedési addigciókra, nyilván van a legkorábbi időtől és inden vannak az elnevezési hasonlóság, mörkóholik, sopahogék és folytatatnánk a sor, az a fenomenológiai hasonlóságon alapúgy, tehát a legkorábbi pillanatokban, hogy ezeknek a jelenségek a leírásában megjelenik az, hogy valami nagyon hasonló van, mint amit a nagyon hasonló jelenségek történnek a tüneti szinten, mint az alkoholizmus esetében. Ez aztán áthatott a mérési irányokra, tehát nagyon sokszor a kérdőivel, akár csak úgy készültek, és a javasol diagnostikus kriterium rendszerek is sokszor úgy készültek, hogy gyakorlatilag az alkoholszó lett kicserélve az adott viselkedési függöshégre. De annak minden előnyével és hátránjával együtt ügyen, mert ezek bizonyos tekintetben azért van prekoncepciók voltak, amik nem minden esetben igazolottak be, bán nyimesok tekintetben. És hát a kutatások azt mutatták, amire Péter is utalt az előadásában, hogy egyre inkább tetten érhetőek azok a megegyező vagy nagyon hasonló mehanizmusok, akár a psziológiai működésben, de akár a központíteg rendszer működésében, vagy akár a genetikai háttértényezőkben, amelyek a különböző siaktív szereg kapcsolatos és nem siaktív szeregkel kapcsolatos addigciók esetében a hátteret adják. És nyilván ezek az eredmények ezek kihatnak arra a terápiás és prevencius tölekvésekre is olyan módon, hogy nagyon sok minden próbál meg transformálni vagy átvinni a kémiai szeregkel kapcsolatos tapasztartóba, viseked és fügösekre. Nyilván ennek egyrészt van egyen haszna és valóban ezek sokszor átvihető eredmények valamilyen részben, de nem fontos azt is látni, hogy ezért vannak nagyon nagy különbségek kapcsolatási aktív szeregkel és nem siaktív szeregkel kapcsolatás addigcióködött, sőtt a viseked és addigciók is maguk nagyon heterogén jelenségek és ilyen módon egymástól is illetve a kémiai szeregkel kapcsolatás úgy ösérektől is mutatnak jelentős eltéréseket. Másik tövetkezmény vagy egy további ilyen hatás és egyben korlát vagy veszélyis, amire talán utaltam röviden, hogy a étköznapi viselkedéseknek a patologizálása vagy túl patologizálása is megjelenhet, ami nem egy szerencs és dolog nyilván itt mindig nehéz megtalálni a határt abban, hogy felhívjuk a figyelmet valamilyen jelenségre egyrésztről, de ne kezdjünk el patologizálni viselkedéseket. Tulajdonképpen a videójátékok, diagnóstikus rendszerbe kerülése, nem kerülése, körülű vita, az egyik szála ez volt, a diagnóstikus rendszerbe kerülésellen érvelük, azt hozták föl egyik érfként, hogy itt egy étköznapi viselkedést, ami egy alapvető és széleskörben végzett rekreációs tevékenség, ezt patologizál túl tulajdonkép az, hogy bekerül a diagnóstikus rendszerbe. És hát egy további kérdés, minden visszatérek röviden, az abstinencia kérdésre, amiről Jóska is beszélt az előadásában a felépülés kapcsán, hogy ugye itt a felépülés kérdésében még élesebbben megjelennek talán azok a kérdések, amit már az említett alkóhasznát a kapcsatos példákban is, és akkor mi is lehet a reális cél, hiszen nagyon sok olyan addikció van, ahol nem kívánatos vagy nem is elérhető az abstinencia, akár, hogyha szexualitása kapcsolat és addiktívis elkedésre gondolunk, de akár, hogyha technológiai függöshékni az internet, nem igazán egy négy külöszhető eszköz ma már a számukra, és végül nem sikerült a címet való, hogy végig írnom, de hogy a tanulságok a kémélyaddikciók számára lenteit a cím, és egy nyilván egy picit általánosabban is azért gondolva a tanulságokra. Az egyik az tényleg, amit említett a függöshék koncepcióonak a tágulása, és ami a hétköznapi, de a szakmai használatban is megjelent, és azban, hogy ez az egyik legfontosabb, amire oda kell figyelnünk, hogy a függöshék koncepciónak vagy a függöshék szóhasználatának van egy hétköznapi értelelme, ami teljesen rendben van, de hogy amikor klinikai monatkozásban, betegségmonatkozásban használjuk, akkor teg fontos, hogy olyan jelensékre használjuk, a valóban azt gondoljuk, hogy reálisan ténylegesen, nem az, hogy dialoztikus rendszerben megjelenő, ma már megjelenő módon, de valóban fölmerül az, hogy tényleg egy betegségről, egy ártalmas magatartásról, egy potenciálisan ártalmas magatartásról beszélnünk. Ha nem, akkor szerencsésebb valóban ezeket a puhább probléma viselkedés, hogy valamilyen más elnevezést használni, és elkerülni a formasznátörüli zavar. Másikben fontos tanulság, hogy a, ami megjelenik ma már a dialoztikus rendszerek elnevezésében is, ahogy uktalt, vagy beszéltünk róla, hogy egyértelművé vált, vagy megvilágosá vált, hogy az egyes viselkedések, és ilyen értemben akarapsziaktív szerhasználat, viselkedéseknek is bizonyos mértéke, bizonyos formája az elvárható, normális idészőjelben nem tudjuk pontosan, mi az a normális, de hogy mindensétre elfogadható, vagy akár elvárt viselkedés, is, tehát nem arról van szó, hogy a fügőség egyrészt egy mindent vagy semmitik pusudok, és nem arról van szó, hogy az adott viselkedés, vagy az adott szerhasználták a megjelenése, az mindenképpen és szükségszerűen ártalmas. Úgyhogy szó volt róla, a addíciumnak a psziaktiszer használatra való szükítése, az legnagyobb problémát talánabban jelenti, jelentette, hogy a psziaktiszer maga kerül nagyon a fókuszba ki, nyom a képpből mindenmást, bizonyos drug settingből, bár ugye nyom ez a kémiai szereke kapcsolatos koncepcióban jelent meg, mindenmást két akarni a személyiségnek, az ember viselkedését meghatározó mindenmást tényezőnek és akár a környezeti tényezőknek a szerepét, a függőség ki alapulásában. Azzal ugye a viselkedési adíciokan nincs jelen ez a szer, illetve hát a szervezet által kerül termelésre, nyilván maga a központi idegrencteri folyamat az nagyon hasonlód, de nem egy exogén szer beviteléről van. Ez talán hangsúlyosabbá, hogy világosabbá teszí az egyéb tényezőknek a szerepét, és hogy tudja hívni a figyelmet arra, hogy ezek egymással kölcsönhatásban hattnak, és hogy maga a szelen fontos, hogy ez mér fontos, azért mellnyebben ennek egy alapvető hatása lehet akár a prevenciós üzenetekre, akár a lártamcsökkentésre, és egyáltalán az adott viselkedésnek, vagy az adott probléma viselkedésnek, a megoldási, vagy az a kapcsolatos megoldási lehetőségeknek a végig gondolására. Ugyanígy egy fontos tanulságnak említettük az abstinencia a kérdése, megint csak rá világit viselkedés addig visgálata, vagy értelmezése, hogy nem csak az abstinencia lehet az egyetlen, lehetséges sőtsokszor, az nem is lehet az elvárható vagy szükséges kimenet a probléma kezelésben, és talán, amíg még említhetőit, hogy a nem orvosi szakmák felé való nyitás, egyáltalán azáltal, hogy a betegség, vagy hogy ez a valamennyire, ez a betegség koncepció, a lazább lesz, vagy lazább lett az aditológiai jelenség tágak körének, hogy ezáltal történik egyfajta nyitás, hogy hozzájárulhatott ez a nem orvosi szakmák felé való nyitásban is az adiktológia van. De így szerettem volna röviden, foklalóan és köszönöm szépen a figyelmet néget szerése a megkívás ezelőadásra, köszönöm.