 reivindiquem la diversitat sexual. La possibilitat de viure en llibertat sigui quina sigui la teva orientació sexual i identitat de gènere. I així s'ho trasladem a les nostres normatives i també en el nostre pla d'aigualtat. Ens queda molta feina per fer. Hem de posar en valor el que és la memòria històrica, la memòria democràtica, la lluita pels drets LGTBI, doncs que el que ha canviat a la fi és la lluita per la justícia, és la lluita per la llibertat i és la lluita per els humans. La memòria sabeu que és un procés, la memòria és una construcció democràtica des del present, que mira cap al passat, és conflicte, és lluita perquè és conflicte i és transgressió també. Bidictatorial regimes. El moviment sexual és una majoria en la nostra història, però si forgetem la història de la vida d'aigua del cotxe, també estem donant els narratius històrics el que vulguin, que els oblidin a nosaltres de la història i que no som part de la història comú de la vida social de cada ciutat. L'últim any, el meu país, Austria, ha dit, sorry, we made a mistake, and two years before Germany said, okay, we made a mistake, but it took like too long for those men to hear that, that it was not fair. La primera vegada que es va parlar aquí en aquesta casa públicament de l'esbianisme i de la llei de perillositat social i de tot això, va ser justament a les primeres jornades catalanes de la dona, que va ser, vull dir, l'arrancada que aconsegueixim del moviment feminista després de la dictadura. Que no ens oblidem, que tenim memòria, que sovint se'ns oblida el que ens ha costat arribar fins aquí i que això en qualsevol moment ho podem perdre i més amb l'extrema dreta com la tenim. I crec que això és un tema que a nivell nacional costa molt que cali. Pensar i sentir diferent és encara motiu d'haver-se de justificar. De manera que, disortadament, segueixen sent molt necessàries activitats com les d'avui i nosaltres seguirem fent el mateix que fem des de fa molts anys, que és comprometre'ns en una cosa tan senzilla com dir la veritat i deixar les portes obertes aquí amb nosaltres també la vulgui dir. El valor que hi posaves a la creació de la conselleria i el trasllado també com agraïment, com reconeixement a la mobilització dels col·lectius LGTBI i dels col·lectius femenistes de manera més recent del moviment antiracista, segurament aquesta conselleria no existiria sense aquestes mobilitzacions socials. Agrair-vos de nou aquest espai de memòria o aquests espais de memòria que, com deia, són reconeixement, són reparació i són un mirall per seguir avançant en el present i en el futur. Moltes gràcies.