 Då fortsätter vi med de kumulativa effekter som all konkurrerande markanvändning har på samerbundarnas marker. Som alla här, säkert medvetna om det så är det ju många fler former av exploateringar och konkurrerande markanvändare på samerbundarnas marker och man behöver ju vara medveten om dessa för till exempel gruvindustrin och staten ska kunna förstå de konflikterna som uppstår. Så samerbundarnas hela verklighet behöver belysas för att förstå varför konflikterna kan uppstå. Och huvudbudskapet i den här presentationen är samlad från ett antal studier som vi har gjort. Och de kommer jag referera till i slutet som ni ser exakt vilka studier det är. Men jag försöker här liksom ge en lite samlad bild av problematiken kring kumulativa effekter. Och den första poängen är att för att kunna bedöma en enskilt ansökande för en nu gruva behövs en helhetsbild av samtliga exploateringar på samerbundsmarker. Och den här helhetsbilden saknas i tillståndsprövningen i dag som både Kristina och Rasmus har varit inne på. Det här är särskilt problematiskt eftersom vi ser en kraftig ökning i kumulativa effekter av exploateringar på betesmarkerna i hela Zappmi. Och detta ledar till en förlust av betesmarker och en fragmentering av landskapet. Och en annan konsekvens som det har är en kraftig ökning i tillstånds processer och regelverk som samerbuerna behöver beherska som är varje nu sorts exploatering som kommer till en samerbundsmarker kommer också nu regelverk som man måste sätta sig i och nya processer som man ser en fragmentering och ökar tryck på vad jag kallar här för planeringslandskapet. Så inte bara ute på betesmarkerna utan sedan efter arbetsdagen i den skogen även på kontoret så att säga. Och samerbuernas resurs brist är ett stort hinder i den här situationen dels för att samerbuerna ska kunna delta effektivt men också för myndigheternas arbete. Vi kommer att återkomma till det. Så den här presentationen täcker också frågor om myndigheternas vardag. Det som Kristina var inne på att hur ser praxisen ut och vilka utmaningar som den bristande regelverket som finns idag skapar för myndigheterna som försöker navigera det här planeringslandskapet. Om vi börjar med trycket på markerna så bygger de här graferna på en studie som Carl Österlin gjorde som en del av sin avhandling och där jag var med författare där med olika databaser från myndigheter har man kunnat samla en bild av trycket på markerna i hela norra Sverige alltså Norrbotten Västerbotten Jämtland Väster norrland för att få lite överblick av hur situationen ser ut och markanvisningen för gruvor alltså de faktiska områden som är då blir gru verksamhet ser man här i grafen har ökat tydligt senaste tio åren. En annan exempel tar jag här från vindkraftverk. Dels också för att vindkraftsproduktionen är kopplad till den samma klimatomställningen där grunnäringen är tänkt att spela en avgörande roll och den här funnules så bara energin behövs till exempel för de stora projekt som gruvbolagen idag utvecklar för att bli koldioxidneutrala klimatneutrala och om vi tittar på expanderingen av vindkraftssektorn isappmiss och det är ju en resultat av en mycket merveten politik från staten där syftet har varit just att öka det kraftigt. Här ser vi senaste tio åren hur kurvan börjar stiga och är uppe nu i knappt tusen vindkraftsverk inom de här lärarna. Vi har också tittat på hur ser utvecklingen ut för framtiden och jag visar nu en bar kurvorna för vindkraftverk. Vi har också tittat på dem för gruvsektorn och vi har räknat ihop de antal vindkraftverk som är redan på marken tillsammans med dem som har en beviljad tillstånd. Så de är färdiga att byggas när som helst och lägger vi ihop dem så är det tre gånger så mycket vindkraftverk som finns idag. Vi har också räknat om räknar ihop dem som finns idag de som är beviljade och de som finns i processen att söka tillstånd. De kommer naturligt vis inte automatiskt alla beviljas tillstånd men den här staplen visar ändå på storleken på trycket och bort åt debarkar jämfört med idag. Så att de sammebjörna idag upplever problem med vindkraftverk och överklagar processerna så visar de här två sista staplarna här på en kraftigt ökad tryck i framtiden. Och en jätteviktig poäng här är den att även de vindkraftverk som inte blir av eller de gruvonsökningarna som inte blir av de skapar mer arbete och osäkerhet för sammebjörna från den stunden som ansökan kommer in. Så det här trycket på planeringslandskapet kan man säga finns redan där från alla de här 4500 vindkraftverk. Det finns ju många andra exploateringsformer också på sammebjörnas markar inte minst skogsbruk, turism och rovgörs tryck och våra kollegor tittade på den samlade effekten på vilhelmina norra sammebjör mellan 1900 och 2014 och kom fram till 30 procent förlusta funktionell betesland inom hela sammebjörnsmarker och överhälften av funktionell vinterarbete som inte längre bara har tillgänglig så som rensköttsen behöver den. Man gjorde också en prognos här till 2050 som visar hur trycket kommer att öka utifrån den kunskapen man har idag. kollegor från ett helt annat projekt har tittat på levad sammebjör i Kiruna och har precis fått publicera den artikel som visar på väldigt liknande resultat som kollegorna som vi har samarbetat med tittade på för vilhelmina norra och det här visar att det är en bild som återkommer i olika sammebjör också de som Rasmus har lyft. Och Levas är den sammebjörn i Sverige som har ju mest gruvverksamhet på sina mörker är väl tryggt att säga. De här bilderna som jag nu har visat från villhelmina från Levas är alltså underlag som i regel inte finns på myndigheternas bord där man fattar beslut om nya exploateringar. De här kartorna har kommit fram som en särskild kraftsamling från sammebjörna att samarbeta med forskare med forskningsfinansiering för att ta fram det här underlaget. Och sammebjörna har väldigt olika kapacitet och resurser att delta i sådana här forskningar även om de skulle bli erbjudande och framför allt så finns det inte inom forskningen förstås inte möjlighet att göra detta för sammebjör och för att myndigheterna ska ha det här underlaget så kan det inte heller vara forskningens ansvar. Och varför är då konsekvensanalyserna så viktiga? Jo, för att de behövs för att säkerställa samiska rättigheter. Om inte den här helhetsbilden av att hur den sammebunds situation på markerna ser ut som ansökan för den nu verksamhet avser så kan ju dels inte sammebund fatta informerade beslut om att hur sammebund ska förhålla sig till den här nu ansökan. De projekten som jag har varit med i så har sammebjörna själva varit överraskade över hur stora konsekvenserna är när man väl gör en sån här konsekvensanalys. Och utöver att sammebjörna behöver informationen så behöver såklart bolagen den för att kunna visa att man respekterar samiska rättigheter, visa att man vet helhetsbilden och tar den i beaktandet. Och minst lika viktigt för att myndigheterna har ett ansvar att säkerställa samiska rättigheter i sina beslut och för att kunna göra det behövs det här underlaget. Så avsakna den här underlaget är alltså ett problem för samtliga aktörer och därför organiserade vi då 2015 2017 tre workshops med myndigheter, sammebjör och gruvbolag. Det här gjorde jag tillsammans med Rasmus Glöcker-Larsen och även Karl Österlin var med och organiserade de här. Så det är våra studier som jag visar här. Och totalt var det 34 personer från 12 olika myndigheter och repartement. Vi var väldigt glada för det stora intresset som myndigheterna visade för att vara närvarande. Likaså sammebjörnas intresse, 19 personer från 12 sammebjör och SSR och åtta personer från gruvbolag och Svemin. Vi vill verkligen tacka alla som har deltagit i de här workshopparna för det har givit oss en unik inblick i hur verkligheten ser ut när man hanterar tillstånds ansökningar. Och det som kom fram på de här workshopparna var just den här fragmenterade tillstånds situationen som en sammebjör behöver att bemöta och hur problematiskt det är. Här ser vi en sammebjör som får ett förslag på en nu gruva på sina marker. Då behöver sammebjörna skaffa sig kunskap och förhålla sig till ett antal aktörer, myndigheter och bolag och ha koll på hela den tillståndsprövringen och det regelverket som Kristina förklarade i sin presentation. Men medans myndigheterna och gruvbolag behöver enbart behörska sin sektor så behöver sammebun också behörska samma sak för vindkraft där det finns andra aktörer, andra regelverk, andra sorts processer. Utöver det kommer skogsbruk som har helt andra regler, andra aktörer, andra processer och så fortsätter det. Man lägger till rovgyrsdrycket, man lägger till turismens reglering, översiktsplaneringen och så vidare. Och som ett exempel kan man visa att en sammebjör kan på sina marker eller hade 2014 60 samrådsdagar, 20 till 30 utranden plus överklaganden av ärenden på ett år. Det som måste man ha kompetensen eller köpa den och det kostar eller och man måste ha tiden att delta i alla de här mötena. Och det betalar staten ingen ersättning för för sammebjörna för att täcka de här kostnaderna. Det här upplever myndigheterna själva som problematiskt. Så jag har här några citat från från Borgshoppen av vad myndigheterna har luft. Det ena är att vi sitter i våra stuprör. Jag har ingen aning om vad som händer med andra projekt. Alla ärenden prövas enligt olika lagar och olika tidsramar. Det finns brister i underlag. Bolagen är inte alltid villiga att berätta om effekterna. Om inte bolagen berättar så vet vi inte. Och då blir sammebun den viktiga källan för kunskap. Men myndigheterna upplever att arbetsbörden för sammebjörna är orealistisk. Det känns nästan som att jag får dåligt samvete när jag mejlar. Men det är ju här hur sammebun det finns kunskap. Man vill fråga men jag vet att det blir rämda lastning. När ska jag fråga. Jag har inga andra verktyg än fråga sammebun. Och till sist återkommer vi till punkten som Rasmus var inne på att politiken påverkar myndighetsutövningen. Egentligen är det ju politikerna. Det säger att se till att det går att samexistera. Men tänk om det inte går att samexistera. Så på våra workshops hade diskuterats en hel del kring frågan. Kan vi ha samexistens utan tolerans nivåer. Tolerans nivå är ett begrepp som man har utvecklat i Sverige kring rovjurs förvaltningen där staten har erkändat att det inte är rimligt att det kan bli hur mycket rovjurs som helst på en enskild sammebundsmarker utan man har kommit överens om tolerans nivåer för hur mycket en sammebu ska behöva bära. Och nu ska det sägas att det finns ju stora problem och diskussioner kring implementeringen av tolerans nivåer rovjurs politiken. Men det jag vill lyfta här är själva idéer om tolerans nivåer. Och den är faktiskt inte nu utan den är egentligen ved att haget praxis inte nationellt inom konsekvens beskrivningen och kallas för signifikans threshold. Man kan tänka att om man inte har definierat en nivå, en gränsvärde för när en konsekvens är stor eller till och med oacceptabel hur kan man då bedöma konsekvens analyserna och tolka dem att hur de ska påverka beslutsfattandet. Men någon sådan här signifikans threshold eller tolerans nivå finns inte idag i Sverige för exploateringarna och markarna, utan den nuvarande naturresurspolitiken. Tvärtom, både för grumnäringen, för vindkraftpolitiken, för skogsbruket, tyder på mer av en mer av allt politik. Och eftersom tolerans nivåerna saknas, så kan trycket på en enskild sammebundsbätelsmarker bli hur stort som helst. Sammebunden kritiseras ibland för att vara nejsägare. Men med tanke på att det saknas en sån här toleransnivå och bedömning helt i dagens regelverk så kan man snarare fråga hur ska en sammebund kunna säga ja till något när den inte får att prioritera. Den förväntas ju att acceptera alla de här exploateringarna. Och det ensköttsen ska ju inte bara överleva, utan den ska också ha plats att utvecklas, som ingår ju i urfolkens rättigheter, att utveckla sin kultur. Och där ingår ju näringarna. Så på vår workshop så ställde vi frågan till alla deltagare vad behövs. Och dels lyftes ett antal förslag på förändringarna av regelvärlden. Och det är ju inte bara överleva, utan det ska också ha plats att utvecklas, ett antal förslag på förändringarna av regelverk för gruvärksamhet, men också för de andra sektorerna. Och det finns mycket mer att läsa om de här workshopserna i våra workshopsreporter på svenska och i våra publikationer på engelska, så att ni är jättevälkomna och tittar närmare på det. Men det som lyftes var att det fanns också en hel del förändringar som kan göras redan nu inom existerande regelverk och praxis. Och jag kommer bara kort att nämna några av dem. För vi vill också lyfta det här att medans man ändrar på regelverket så kan man börja med också andra åtgärder. Den första handlar om att skapa och skaffa samordning och helhetssyn mellan myndigheter och tillståndsprocesser, till exempel genom en gemensam databas på pågående örenden så att myndigheterna kan titta på den här samerbundsmarker. Vad är det för annat som är på gång än den processen som vi har ansvar för? Myndigheterna öfter lyser också ökad kunskap och kapacitet hos myndigheter för att beakta samiska rättigheter och kommunativa effekter. Man efterlyser utbildningar att ha särskilda tjänster och funktioner inom sin myndighet så att man har en grupp tjänstemän som kan stötta varandra och bygga kunskapet och stötta sina kollegor. Och så att han central samordnings funktion centralt inom regeringen, till exempel inom kulturdepartementet eller justitiedepartementet för att samordna mellan olika naturresurs, naturresurs sektorerna och sist men inte minst att säkerställa långsiktiga resurser till samerbuer och SSR. Myndigheterna sa det här uppreppade gånger att samerbundens resursbrist är förutom att det är orättvist mot samerbuer. Det försvarar myndighetarnas arbete och här har ni referenserna till de studierna som den här presentationen bygger på. Och om vi har några förtudlingande frågor så kan vi ta dem nu innan vi sen går till våra avslutande reflektioner. Stort tack Kajsa. Väldigt tydligt och spännande med det breda perspektivet här. Ni får jättegärna ställa för tydligare frågor i chatten. Då ska jag läsa upp dem till Kajsa. Vi tror att vi har tid för två frågor kanske. Både på längden. Kajsa, där finns redan en. Det är mer en kommentar från Lodda Laurits. Jag tänker att du kanske har en reflektion på den. Vi ska skriva här i LKBs processer. Då finns samerbundens egna analyser med. Uppgiften om att den bilden inte redovisas till myndigheterna är inte riktigt. Har du nån kommentar på? Ja, tack Lotta. Vad bra att du ställer frågan för jag menar dig egentligen inte att man inte redovisar nödvändigtvis. Vi vet ju att vissa buar har tagit fram sådant underlag och vi vet att den går in. Vad vi menar är det att myndigheterna har inte. Det finns inget system som säkerställer att det här måste ingå lite som Kristina var inne på att vissa bolag gör det. Vissa inkluderar samerbuerna i den processen och det varierar och det som vi ser som problem är just det att det är inte ett krav och det är inte uppstult att till exempel vilka kompetenser de konsultarna som tar det här underlaget fram har eller om man har samsyn med samerbuen om att man håller med om att den här analysen stämmer så att jag menar det egentligen inte och så här egentligen inte att det inte finns i vissa fall. Vad jag säger att det finns många fall där den är högst bristfällig som Rasmus var inne på och att det saknas ett system där myndigheterna kan räkna med att det här underlaget kommer att komma och det är det som vi ser som problem. Det läggs som börda på samerbuen att producera den här kunskapen och kämpa in den i processen utan ersättning från staten och stabila resurser så att man kan bygga den kompetensen inom samerbuen. Tack Kajsa. Låt tacka för på tydligen här. En sista fråga kan ske från Håkan. Han skriver här. Signifikant. Nu ska vi se något annat som skriv här. Signifikant kommer alltid vara svårare att definiera specifikt vad gäller konditiv effekter. Det är doktet Mård Stocker som använts i internationella ratt eller folkratten. Har du några förslag Kajsa. Jag tar henne tänka på hur har du definierat men signifikant eller tog det angstnivån. Hur får tydliga med den. Men det är en diskussionsfråga. Ja jag trodde här får vi hjälpa så att men jag tänker att till exempel finska lagstiftningen har ju en definition av att myndighetarnas beslut får inte leda till hot mot samiskultur och betydande olegenhet. Jag tänker att bara det att man skulle börja diskutera en sådana här gränsdragning är en viktig del av den processen. Jag tänker att det måste ju vara en individuell bedömning av samhällböna situation för dem. Ett problem som man ser är att man ibland ser att man eftersom en väg eller en gruva eller en kontorta plantering eller en vindkraft spark inte har rapporterat svara ett problem för en samhällbö. Så kan den inte heller vara ett stort problem för en annan. Det här är ju förstås en argumentation som inte håller för att samhällböna situationer är så olika. Så det går ju inte komma med någon procent sats eller något sådant tänker jag det vore kontraproduktivt. Men att man överhuvudtaget skulle ha en kylighet att resonera kring det och börja diskutera kriterier. Men jag tänker att det här är nog hur det skulle rent konkret kunna se ut så jag tror det är en diskussionsfråga där vi kan hjälpas åt och fundera kring det vi vill lyfta här är att vi behöver en sådant som system och börja fundera på hur den kan utformas. Jag vill förstås inte föregripa rättighetsförvarnas. Rättighetsbärarnas syn på den här frågan. Jag tänker det är en typisk förhandlingsfråga mellan det samiska folket och rättighetsbärarna i Samerbyn och Svenska staten.