 Zašta volim pitice? Jedno vreme sam baš živel sam. Za neko ko je, takažem, kao ja bilo jako teško naći srodno osobo. Ne znam koliko sam imam od godina, ali neke prve naznake da nešto nije tu kako je baš treba je bilo još u vrtiću. Jer ja sam svog jutro budio, s tim je dao ću dobro da se namestim, kako će da izgleda moji dan. Bukvano, cijel dan je bilo pod pritiskom onog momenta od kada počete ono i da se razvijate. Sramota vas mislim, ono, bukvano dizadžete na ulicu, a došlo sam i u postopak, počasam postopak promene, pos operacije. Predivno, nešto ne mogu da vam opiša, kao da je to nestalo siti problemi. Da nije bilo te borbe zapravo, ne bi smo bili da nas tu bi jesmo.