 Kære minister, kære regionsrådsformand, kære gæster, kære medarbejder og sidst, men bestemt ikke mindst, kære studerende. I erlig velkommen til Aarhus Universitets årsvest. Her på stedet har vi nu i 77 år arbejde på at blive klogere på verden, at drømmer vi hver eneste dag om at løse livet store og små gåede. Det gjorde den russiske kemiker Dimitri Mandelaev for os, og mange af jer kender formodentlig historien om, hvordan en drøm gav ham inspirationen til at opstille grundstoffernes periodiske system. Et af de helt store vinskabelige genbrud. De færreste tænker nok over, at drømmen først kom til Mandelaev, efter tre dages uavbrudt i en næsten manisk arbejde, og at det tog overvis for Mandelaev, at opnå den dybtgående viden om grundstofferne, som er nødvendigt for at kunne sætte dem i system. Men det aspekt af historien er helt afgørende. Vinskabelige genbrud handler nemlig ikke kun om de gylne, aha og i blikket vi kender fra de klassiske anekdoter. De handler mest digelt om forarbejdet. Man kan kun drømme sig frem til løsninger på livet store gåede, hvis man har dybt fagelig indsigt og arbejder hårdt. Og det gør vi på Aarhus Universitet, og det giver resultater. Vi er et universitet i synlig og kunstig udvikling. I 2014 publiserede universitetets forskere næsten 12.000 vinskabelige artikler. Vi havde over 5.000 aktive projekter med ekstern finansering, og sammeover forlåde godt 4.000 kandidater og knapp 500 PhD-studierne universitetet med deres kral. Vi klarer os faktisk rigtig godt i den skarpe internationale konkurrence. Vi bidrager med stor tyngde til udviklingen af det danske samfund, og det er vi for at sige det lige ud stolt af på Aarhus Universitet. I et universitet som et isbjerg, hvor publikationsdage til dimitent tale priser og store forskningsbevillinger hører sig den del af isbjerget, der ligger over havoverfladen, den del som vi alle kan se, og ikke mindst den del som vi kan tælle noget vi øver bliver bedt om at gøre relativt ofte. Vi må da ikke glemme, at den største del af isbjerget ligger under havoverfladen. Det er her fundamentet for succeshistorierne skabes. Succeshistorier, der er baseret på benhårde arbejde, og alt det vi ikke kan tælle, passion, kreativitet, nysgærlighed. Det er umuligt at måle verdiene de tanker og ikke mindst den omtanke og eftertanke, som vores medarbejdere og studerende lægger i deres arbejde hver eneste dag. Men selvom noget ikke kan værdisættes, så kan det stadig værdsættes. Så jeg vil godt benytte lejligheden til at sige en stor, og meget, meget velmente tak til vores medarbejdere, administrative, såvæl som vi skal blive. Det hjerteskaber og viderefører universitetet helt særligt om, det hjertes hårde arbejde, der betyder, at vi hver dag skaber viden og leverer viden til graven for det danske samfund. Vores mange studerende fortjener lige lidt sådan en stor tak. De bidrager i lige så høj grad til den helt særlige ørn, som kender tegner dette sted. Det gælder ikke kun, når de opholder sig i laboratorierne og i lægesalende fordybet over bøgerne. Det gælder også lige nu, hvor mange af dem markerer universitetets årsdag i parten, lige uden forventuerne, og viser, at Aarhus Universitet har et helt unikt studentermiljø. I den forbindelse vil jeg gerne byde et særligt velkommen til de godt 7.000 nye basklerstuderende, som netop er blevet optaget på Aarhus Universitet, og som for første gang møder Akademia. Her på stedet får I rum til at udvikle jer fagligt og menneskligt, tag i mod og husk at tage fra. ægner, forplægter og viden er en værdifuld følgesvendt igennem hele livet. Aarhus Universitet er et forskningsintensivt universitet, og vi streber hver eneste dag på at integrere forskningsmetoder, teorier og værdier så meget som muligt i undervisningen. Det er netop det, da efter vores opfaldelse sikrer et meget højt fagligt niveau i vores uddannelser. Det er her, at universitetisk imitenter fra alvor kommer op i det gear, der gør dem i stand til at analysere udfordrer og skabe i altså gar for andre deres fremtidige arbejdsklasser. Men vi har en udfordring på de danske universiteter. Det er ikke nødvendigvis en let opgave at omsætte teoretiske viden til praksis. Og derfor er det nødvendigt at vi forbeder kontakten med Aarhus livet og det offentlige arbejdsmarked, og at vi indtænker kontakten i selve uddannelserne. Det er en af grundene til, at vi arbejder med at gøre specialet til en endnu mere central del af studiet. Lige nu taxeres nye ud af 10 specialer på Aarhus universitet til 30 ECTS-pointe, altså et halvt års studiarbejde. Jeg tror på, at man som studerende kan få endnu mere ud af specialet, hvis man har mulighed for at bruge et helt år på det, og til ministerens berogeelse uden at det bliver studietidsforlængende. Hvis man har mulighed for at bruge et helt år på specialet, så får man større rum til at fordybe sig og integrere forskningen i uddansen. Og samtidig så giver det langt bedre muligheder for, at de studerende kan samarbejde med virksomheder og offentlige og private institutioner under selve speciale projektet. Men når vi taler om uddannelsesudvikling, så er det også nødvendigt at tale om finansering af uddanserne. Jeg har sagt det tidligere fra denne tale stol, men jeg finder det nødvendigt at gennente det. Universiteterne er samfundets egendom. Vi respekterer, at folkevalgte politiker har både ret og pligt til at prioriterere og omprioriterer de offentlige midler. Nogle gange med vores stilletid er accept, og andre gange med vores klare tilkendige USA, at vi mener, at retningen er forkert. De seneste par år har vi alle talet om behovet for at øge kvaliteten af uddannelserne, og helt ærlig, færre ressourcer er altså ikke den rette medicin. Så kære minister, vi ser ikke med forventning frem til de forslået 8% besparelser fordelt over fire år på uddannelsesindtægterne. Det gør vi ikke. Jeg har nødt til at sige, at ikke mindst et område som Humaniora, som i forvejen er stærkt udfordret, er både fremdræfsreformen og dimensionering vil komme under et meget stort pres. Hvis forslaget bliver ophøjet til beslutning, vil vi løse opgaven, for det er vores opgave. Men lad mig sige det klart, det bliver svært, og det vil få konsekvenser for paletten af uddannelser, hvis kvaliteten niveau skal fastholdes, og det skal det på Aarhus Universitet. Dimitenterne er nok vores allervæktigste bidrage til samfundet, men i vores iveræft at styrke uddannelserne må vi ikke miste fokus på forskningen. Uden stærk forskning er der ikke universitetsuddannelse med høj kvalitet, og forskningen i sig selv bidrags at dele substantielt til udviklingen af samfundet. Forskningen er den frugtbare jord, som alle vores andre kærene aktiviteter og krore overtriver sig. Men jord skal have næring fra tid til anden. Det har landspolitiker heldigvis erkendt, og jeg vil gerne kriterere for, at regeringen vil fastholde de offentlige investeringer på mindst 1 procent af BNP. Men det kommer næbbe som nogle overraskelse, at vi gerne så et øget ambitionsniveau. Det er med forskning, som det er med uddannelse, at kvalitet og ressourcer er ikke afkopplede størrelser. Man skal ikke tage fejl af den globale konkurrence, den er ufattelig skarp og den skære bestag for dag. Når konkurrenterne fylder helium på ballongen uden at vi gør det, så taber vi flyvehøjde relativt set. Regeringen lægger sig grundlaget op til universiteten, der skal tiltrække flere ekstærende midler. Aarhusuniversitet har faktisk siden 2007 øget sin indtjening af ekstærende midler med mere end 50 procent. Og vi har bestemt appetit på mere. Der er i øjeblik en god balance i det eksisterende og offentlig rådesystem, hvor grundforskningsfonden, det fri forskningsråde og innovationsfonden spiller en afgørende rolle på hver deres fældt. Jeg bliver derfor opløftet, da jeg fornyligt så ministeren citerede for, at han ikke har aktuelle planer om at ændre på frontsystemet. Stort tak for det, som amerikanerne siger, ifælde en broke, don't fix it. Men det ændrer ikke på, at de offentlige fundets bidrag er stavnerende, og måske endda vil det blive reduceret i de kommende år. Til gengæld yder de privatefonde et afgørende, stadig stigende bidrag til dansk forskning. Og vi skal glæde os over, at vi er berit med fundet, der påtager sig et stort ansvar for at drive forskningen og samfundet videre. Og vi ser på Aarhus Universitet frem til at styrke samarbejdet i de kommende år. På Aarhus Universitet er vi i den grad parate til at bidrage til samfundet med forskning, uddannelse, møndighedsrøgegivning og anden hvide nulægseling. Vi gør det med passion, kreativitet, nysgærighed og ikke mindst med hårdt arbejde. Vi ved nemlig godt, at for at skabe de succeshistorie, som glimter så smukt på isbjervelstop, så skal det arbejdes hårdt og dedikeret under havoverfladen. Det fremgår i øvrigt klart af vores motto. Solet dem petigt end profundis, søger i dybet den faste grund. Og ligesom det galt for Mandelaef, så er det fordi, vi arbejder hårdt, at vi kan tillade os at drømme om løsninger på de helt store spørgsmål. Men for at drømme kan blive til virkelighed, skal samfundet fortsat have måde til at give vores ressourcer og frihed under ansvar, frihed til fordybelse, passion, kreativitet og nysgærighed. Med disse ord har jeg den store fornøjelse at give ord til dette års studenter-taler Laura Munch-Petersen. Mange tak for jeres opmærksomhed.