 Hvordan kan en rød regering føre blå politik, og hvorfor gør det de rigtig røde, rasende og frustrerede? Det er der sikkert mange journalister og kommentatorer, der kan give gode forklaringer på, men neden under den dagseaktuelle uenighed, der ligger der faktisk et dybt etisk dilemma, nemlig dilemmaet mellem frihed og lighed. De røde, de socialisterne, de lægger jo traditionelt vægt på ligheden, det vil sige på soldatet og fællesskab, og omvendt de blå liberalisterne, de lægger vægt på friheden, det vil sige det enkelte menneskes ret til at udfolde sig uden indblanding. Men dilemmaet mellem frihed og lighed er faktisk indbygget i selve vores demokratiske styreform. I demokrati har vi jo allesammen friheder via frihed til at sige, hvad vi mener, og vi er lige stillet, for eksempel på den måde, at vi har lige valgt ret. Men spørgsmålet er om frihed og lighed udenvidder kan forlise. For hvis man betoner, at friheden er meget stærkt, så skaber det uligheder, som truer den lighed, som er nødvendt i demokratiet. Og omvendt, hvis man betoner, at ligheden er meget stærkt, så kan det føre til indskringninger af friheden og i hvert fald diktatur eller formindring. Frihed betyder jo muligheden for at udfolde sig og handle, som man selv vil, uden at andre lægger hindringer i vejen. Og man kan sige, at Europas historie er historien om, hvordan friheden blev udvidet til flere og flere. Og brennigt var det faktisk kun en lille gruppe mænd, der havde frihed, men Europas historie har været som sagt frikørelsen's historie, emancipationen's historie. Og det vil sige, at som sagt flere og flere mennesker fik del i friheden. Det var ikke kun de få mænd, det blev borgere, bønner, arbejder, kvinder, børn, homoseksuelle osv. Men det er meget vigtigt, at skellen i mellem to former for frihed. Det, vi har talet om indtil nu, det er den politiske frihed, men vi har jo også økonomisk frihed. Den form for økonomi, vi har i vores del af verden, er jo kapitalismen eller markedsekonomin. Og det betyder jo, at økonomisk aktivitet ikke er styret af regler og begrænsninger og forordninger, men udfolder sig på det frige marked. Det vil sige, at det, der styrer økonomin, det er efterspørgsen og udbud på markedet. Spørgsmålet er om økonomisk frihed og politisk frihed uden videre stemmer overens. Hvor kommer idén om lihed fra? Ja, den findes faktisk i begge de to traditioner, som man normalt siger, har brevet den europæiske kultur, nemlig den klassiske tænkning over biblen. I den klassiske filosofi eller tænkning, som findes i det gamle Grejenland, der er det først og fremmest de såkaldte storikere, der lancerer tanken om lihed. Og det skyldes, at de lægger væk på, at vi mennesker er fornuftsvæsner, og vi har alle sammen hver og en del i fornuften. Det giver hvert menneske en særlig verdighed, som kræver respekt, og dermed lihed til alle. Går vi til biblen, så kan man sige, at lihedstanken den findes i to udgaver. I det gamle testamente, der sidste jo helt i starten, at mennesket er skabt i Guds billede, og det er vel at mærke et verd menneske, så et verd menneske er noget særligt, og derfor er mennesker liet. Går vi til det nye testamente, så kan man meget kort sige, at der har vi tanken om, at Jesus-figuren er et tilbud til alle mennesker. Der findes en meget berømt formulering hos Paulus, en af de første kristen forfatterer, der siger noget i retning af, at her er der ikke forskel mellem jøde og greger, slave og fri, man og kvinde, for I er alle et i Jesus-christus. Så vi har lihedstanken i begge de store traditioner, der har formet vores europæiske tænkning. Men det interessante er, at hverkenstorikerne eller Paulus ønskede, at overføre lihedstanken til samfundet. Selvom de siger, at slavere og fri slaveajerne er liestillet, så betyder det ikke, at de græver, at slaverne skal frigis og have liestilling. Overførrelsen af lihedstanken til det samfundsmæssige og politiske sker først i den moderne tid, og det viser sig tydeligt i de to revolutioner i 1700-tallet, den amerikanske uoverhængighedskrig og den franske revolution. Og begge disse begivenheder fører jo med sig, at man formulerer aklæringer om menneskerrettigheder, og grundideen i menneskerrettighedstanten, det er jo netop, at alle mennesker er liet, alle mennesker er født liet. Og med disse to store begivenheder i 1700-tallet, der skabes jo de første former for den moderne demokrati. Demokrati betyder jo netop, at frihed og lihed forenes, der skal være frihed i demokrati, og det afgørende, det er, at de låve, som borgerne, de er underkastet, dem skal de i princippet selv have været med til at lave eller i hvert fald give samtykke til. Så den formulerer den store tyske filosof Immanuel Kant, at hans tanke kan man udtrykke på den måde, at demokrati indebærer kollektiv autonomi. Automi, det betyder netop, at man selv giver de låve, som man er underordnet. I det klassiske demokrati, der er der ikke nødvendigvis nogen spænding imellem frihed og lihed. Men man kan sige, at dilemmaet det opstår i det øjeblik, vi ser på den økonomiske frihed. For hvis man slipper den økonomiske frihed løs, så kan det opstå store uligheder. Vi har jo ikke alle sammen de samme fortsætninger for, at agere på markedet, og maximere vores profit, og det vil altså sige, at den totale økonomiske frihed skaber store uligheder. Marketsøkonomiens far, som man kalder ham Adam Smith, talte om, at der var en usynlig hånd, der styrede de enkelte aktøres økonomiske aktiviteter, sådan at der kom almindelig velstand ud af det. Men den usynlige hånd, den sikrer jo ikke en lielig fordeling af velstanden. Så derfor kan den økonomisk frihed skabe det dilemma, at den skaber så store uligheder, at det truer selve den lighed, som demokratiet forudsætter. Når vi taler om økonomisk ulighed, så er der tredje begrib, vi skal an i billedet, og det er begribet retfærdighed. Rettfærdighed har noget at gøre med, at fordele goder og pligtere i et samfund. Og jeg vil slutte af med, at kort omtale én af de filosofere, visst teori om retfærdighed nok har været den mest diskuterede i de sidste førere år, nemlig den amerikanske filosof, John Rawls. John Rawls betragter ikke samfundet som et marked, men som et samarbejde. Og i et demokrati, der er samarbejdet jo et samarbejde mellem liestillet og frihed borger. Og det betyder, at de pligtere, der hører med til det samarbejde, og de fordele, der kommer ud af det, de goder, der kommer ud af det, de skal fordeles på en fær måde. Og fær, det betyder for Rawls, at et samfund skal bygge på to grundlæggende retfærdighedsprinciper. Det første siger, der skal være lige friheds rettigheder til alle, og det andet som er det mest interessante siger, at en ulige fordeling af godderne, den er kun beregtighed, hvis den kommer alle til godde. Så man kan sige, at Rawls løser dilemmaet mellem frihed og lihed ved at sige, at der kan godt accepteres ulighed i et samfund på det materielle plan, men den skal altid være velbegrundet. Og så kan man jo spørge om, hvad vil det sige, at en ulighed er velbegrundet, og kommer alle til gode? Hvis det for eksempel er sådan, at der er nogen i samfundet, der tjener, skal vi sige, 50 gange så meget som gansnsnitslunden, kan man så sige stadigvæk, at den ulighed er begrundet i, at den kommer jo alle til gode. Det er et helt konkret politisk dilemma, som præger et moderne markedsøkonomisk demokratisk samfund, men det konkrete dilemma må vi overlede til politikerne.