 Haluan kuuluuko? Moivaa kaikille, mun nimenomaan Nata-anallisin, niin siellä on jo tänään määtöpuhumaan tiimityöskentelistä Vörkkäsin parissa ja alun perin mä suunnittelin sille, että mä tulisin puhumaan siitä, että miten me me omilla käytännössä käytetään eri työkalua ja muuta, otan tämän mitki pikkasen pikkasen heittää tuolta, että miten me käytetään erilaisia työkalua ja miten meidän työ menee siellä niin kuin organisaation sisäsä, niin sitten mä rupasin miettiin sitä, että semmoisen pystys puristaa yhteen blogipostakseessa ihan riittävästi, ettei me ikäännetään haaskata puoletuntia siihen, että mä tuun selittämään blogipostaksen tänne, joten mä oisit mietiskeli, että mitä mä oikein haluan kertoa ja mä tuun puhumaan niitten käytännössä semmoista neljästä eri teemasta, mitkä on mulle ollut tosi jotenkin vaikeeta ja kipäitä, kipäitä siinä, mä oon siis niitä, mä oon vielä aika nuorika väärämään, mun varpeuskokemus on silleen käytännössä kaikki meomista neljen puolen vuoden aikana, mitä mä täyspäivästi siellä tehny. Ja käytännössä mä tuun puhun muutamista semmoista asioista, mitkä on sellaiset, että niinku vasta tässä oikein neljen vuoden jälkeen jäuru, vaan ymmärtää se, että heidät näin ne asiat ois pitää nyt tehdä ja mä oisin toivonit joku olis kertonut nää asiat mulle sillä, kun mä aloitin. Mutta ei kaks meomista, kuinka moni täällä on kuullu meomista? Aika moni, siistiä, tosi siistiä kyllä. Me olemme tosiaan Jyväskylässä sijaitseva, me olemme nyt mainostoimista digitoimistoa, ehkä me ollaan tiivistetty itseme silleen, että me ratkaistaan monia mutkaisia liiketoimintaja, markkinointi, haasteita, design- ja teknologialu avulla. Me olemme tosi design- ja toinen verppästalo, me tehdään pääasiassa verppässiä. Me aloitettiin tombankassa, me olemme vuonna 2011 kyksyllä. Me käynnissä vuokrattiin vahestaan, täällä tämmöinen toimitila, ja robattiin siellä tekemään, me tehtiin välillä friilanssareilla sinulla hommia, että me olemme olemme toiminneet. Me robattiin funktisiin samalla, että voisi robattia tekemään jotain tämmöistä juttuja yhdessä. Ja sitten oikeasta vuosida eteenpäin perustettiin, me olemme tullut siinä välissä meidän ekaat yöntekijästä, työharjoittainen, se olisi fronttide vai tiina. Ja sitten sen jälkeen vuonna 2012 kyksyllä, että vuosi tästä eteenpäin, me sitten perustettiin OY, me olemme OY, ja sitten me nyt tullut samalla kaksi uutta osaakasteja, jotka meidän myyjää samalla ja hoitaa tällaista talouden ja muuta puolta. Ja me oltiin silloin, kun me perustettiin, me olemme oltiin 23 tombankassa molemmat, eihän me tietä oikeasti hirveästi mitään, että miten tämmöistä yritystä oikein pyritään, että me haluttiin tehdä kuitenkin siisteen jutteen, me oltiin valkattua sillä oikeasta, että me tehdään niin kuin WP-en päälle juttuin. Me fokusoimme paljon myös markkinointijuttuihin ja sellaisia, mutta niin kuin koko ensi fokus siirtyisi sitten enemmän WP-eseen. Ja nyt sitten neljän puolen vuoden jälkeen meitä on 13, että me ollaan nyt kasvattu kuin niin kohtuullista vauhtia. Ohtia tässä se on ollut samalle myös haasteellisesti, kun samalla yrittäen opettaa tällä warpressia ja siitä yrittänyt ymmärtää jotenkin, että miten ihmeessä pyödytään yritystä. Ja me et työskentelee kuusi tekniikan parissa, neljä tekee täysinpäivistä niin kuin WP-koodista. Me ja desainerit tekevät paljon muutakin kuin WP-tä, mutta niin kuin meillä on ehkä meillä joku 70 pinnaa, meillä liikevastu tulee WP-esta suunnilleen. Eli tämä on siis käytännössä neljä asiaa, neljä teemaa, mitä mä oppinut neljän puolen vuoden aikana, kun mä oon työskennely tai toiminut CT-ona, tämmöisessä toimistossa, joka tekee WP-en päälle paljon juttuja. Ja aloitetaan suoraan ensimmäistä jutuista. Eli oikeisiin asioihin keskittyminen, ja se on varmasti monelle tosi hankala juttu. Mä itse asiassa hauska tarina tästä pari viingon takaa. Mä menin tuossa muutama pikkuisten naimisiin, ja sit me ollaan intruvettu suunnittelemaan vaimankassa, että me lähdetään tuossa ensi vuonna vähän pidemmälle reissalle A-asiaan. Ja sitten se reiss on suunnittelen sitä reisson, mitä mä rupesin ensimmäisen tekemään. Mä oon siis tällainen vähän introvert, että mä tykkään tosi paljon teknologiasta, sen takia CT-oro oli ollut tosi hyvä. Mä rupesin ensimmäisen suunnitteen, että mitä tavaroita mä otaisin ne mukaan. Mitä tavarot meidän kannattaa pakata sinne, rupesin vertalle, että he eivät matkapyyhkeet, että ne on poliusteri, onko tämä nyt hyvää, he eivät jotkut puhua, että niitä pellavaan tosi ees juttu. No sit seuraavaksi, mä laitoin Excel-taulu, kun pystin, rupesin meidän keittiövaalla punnitsee niitä tavaroita. Ja laittelin sinne taulukkoaan sille, että saa mahdollisimman tiiviksi se jutu. Se ei jäynyt. Ja tämä haaskuntu tässä on se, että ei me vielä oltu päätetty, mihin me ollaan menossa, tai mitä me tullaan siellä tekemään. Mutta mä rupesin kuitenkin se tavallaan, että on ollut minulle hirveän luontaisi tarvaita tekemään, niin kuin siltä siitä suunnasta juttuja. Ja ensimmäinen asia, mikä on mulle ollut tosi kippeen, on ollut se, että miten toimitaan ihmisten kanssa. Ja oikeastaan ensimmäistä vuorot, kun mä perustettiin meomiaan, niin mä käytännössä keskityin tosi paljon siihen, että miten meidän teknologia menee. Mutta mä keskityin hirveän paljon tavallaan siihen, että mä tein asioita, yritin tehdä asioita mahdollisimman hyvin teknisesti, ja mä välillä saatan murehtiä sitä, että hei, että mitä, jos joku tämmöinen toinen developer tulee siikaan, että näitä juttuja, että mitä se muusta oikein ajattelee. Ja se on ihan hylmästi ajateltu. Ei se niin, kun totta kai pitää keskittyä missään teknologiaa, mutta sinähän fokusia on katteessa, että kenllessa sitä juttuja teettiin, minkä takia niitä juttuja oikein teettiin. Me nyt ollaan pikkuhli ja uskaltu enemmän niitä keskustella meidän, tai ruvettu keskustelemaan enemmän meidän asiakkaan ja se on oikeasti kysymään, että hei, että miten te olette, minkä takia te olette ruvan tekemmeen kanssa juttuja ja muuta. Ja sitten se on ollut aina tosi silmiä avartava, mutta minä myös suruullista huomalla se, että ne tekniset asiat ja oikeastaan meidän brandia, kaikki muu, on ollut tosi toisarvoinen seikka loppupäleissä. Esimerkkinä just se, että me olemme miettinyt hirveän paljon vaikka sitä, että mitä me kirjoitetaan meidän nittisivuille, miten me markkinoidaan meitä. Ja sitten loppupäleissä, minkä se on meidän asiakkaan, että hei, meillä oli nämä neljä toimistosuunnilleen, mitä me vertailtiin. Kaikki näytti suunnilleen samalta. Kaikki voivat tyyppejä. Mä olittiin sen takia teijät. Ja sitten siinä on vähän aikaa se, että no, että niin mä tietenkin, mihin mä olemme keskittyneet tässä, tai mihin mä oon keskittynyt neljä vuotta. Meillä on nyt onneksi muitakin tyyppejä, ketkä siellä hoitaa, mutta se, että alkuun mä luulin sitä, että CT-rooli on sitä, että hei, että mä vain valkkaillen teknologiaa. That's it. Mutta nyt mulla on ihmisiä tavallaan alaisena, ne on työkaverta, mutta samalla on tajunnut vain sen, että muuhan pitää johtaa niitä. Ja samalla tavalla vaikka mä sinä kenellä tahansa sen, että mun pitää ensisijaisesti oppia toimimaan ihmisten kanssa ja vasta toissiasesti sitten se teknologia. Vaikka sekin on tosi tärkeä juttu, mutta se, että jos sä et semmonen persoon, ettei kun haluut tehdä duunia sun kanssa, niin mitä sit on hyöty, vaikka sä olet maailmun paras siinä hommassa. Ja kun puhutaan ihmisistä, niin on tosi tärkeä myös puhua kommunikaatiosta. Ja nämä on sellaisia asioita, kuten huomaatte, niin nämä tosi itsestään selviä juttuja, mutta niitä on tosi hyvä muistuttaa itsellään. Ja nyt on, ja ylipääntäisiin niistä mun mielestä tosi tärkeä myös keskustella niistä, että mitkä niistä, tai miten ne asiat on ollut haasteellisia, koska kommunikaatioonkin opettelun, mietitään sitä, että on tosi panokekin kommunikaatiokonsultteja, nykyään muuta, jotka opetetaan ihmisiä kommunikoimaan toistensa kanssa. Se on semmonen asia, johon saa uhvorttuu ihan saman verran aikauksessa, että sä opettelisit vaikka jonkun WP-koreen ihan läpi kotaisin, tai mitä ikinä. Niin siitä on tosi tärkeää, että jonkun verran puhutaan enemmänkin. Ja mulle ehkä neljän puolen vuoden aikana tosi vaikea juttu oli se, että mä en mennä uskaltaan, nuorona kaverna tottakaan ei ollut ammatillinen itsetunto ihan hirveän korkealla, niin se, että puhua asiakkaallis silloin, kun hommattomenos on vähän munilleen, että jos joku aikataloon velähtämässä tai muuten, niin minä olisit johon, että kyllä mä en kokeilen tehdä näitä tälleen, kyllä mä en pääsi vielä tohon detlainia muuten, ja kun ne kertyvät ja kertyvät ja kertyvät ne hommat, niin eihän se tuu yhtään mitään. Sitten valvoa öitä siinä, kun on liian kiire. Ja loppupäivässä aikatalut menee kuitenkin jossain vaiheessa munilleen, ja sitten sen jälkeen asiakkaan tyytymättä, tai saattu tyytymättä sun elämää, ja miten sä lähet korjaa, mistä sun sitä lähet korjaa sitä juttuun. Ja se on vaan vaatenut sen, että se on joutunut rohkenemaan, kertoo asioita riittävästi etukäteen, ja sillä tavalla nuorelle tuntuu olevan muutenkin hirveän haastavaa se, että arvioi realistista, että kauan mihinkin asia menee aikaa, ja jos joku detlaini on myöhässä, se on tosi nolloa kertoo sun työanteelle, että hei, että me ollaan nyt aikatalusta se myöhässä, me ollaan monta päivää aikatalusta se myöhässä, että se ensimmäinen reaktio on se, että mä yritän nyt kuitenkin tehdä, vaikka se ensimmäinen reaktio pitäisi olla se, hei, että miten me saataisiin tämä aikata olla sillä tavalla, että meillä ei ole niin kiire, että jengi ei joutu stressaamaan, että tekee niitä juttuja yömyöhille asti. Ja se on ollut semmonen tosi vaikea asia, mikä on vasta tässä vuosia aikana, ei mulla oikein suoraan tai mitään tippea, se vaan, se kei hittyy siitä, mutta tärkeä muist pitää mielestä se, että ohjettelee olemaan itse asiaiden kanssa rohkeita. No sitten seuraava teema. Aloitetaan pienestä, pietäisiä simppelinä. Tämä on nyt, tämä oikeastaan tuli siitä mielen, että kuinka moni tästä on ohjelma, ja kuinka morjan seuraava on javaskriptiskenneen nyt, jonkun verran täällä. Javaskripti on siis tällainen ohjelmantikielinen, jotka ei tiiä, jos saan, se on nyt varmaan yksi Vörpressin parissa varsinkin ymmärryymistä kielistä, ja siihen rohetaan ajan tosi paljon sen päälle juttuja. Javaskripti-kommunitessa on tosi mielenkiintoista. Homma, että siellä jengi rakentelee sovelluskehyksiä ihan tosi paljon. On miljoonaa erilaista juttuja, voisi miettiä sitä, jos scrawlfisilla suunnittelijalla valitaan, että rupeeksi käyttää Photoshoppia, tai rupeeksi käyttää sketchia, tai mitä tällaista, niin javaskripti kehittää hullumäärä mahdollista valitaan. Se on muodostunut ongelmaksi, se on muodostunut ongelmaksi minun mielestä ihmisille mindsetillisesti, että ihmiset, useimmiten sovelluskehykset on siis suunnittelut sille, että niillä pystyy rakentaa sovelluksiin, jossa on tuhan sijaan riviä koodia, kymmeniä tuhan sijaan riviä koodia, ja sitten ihmiset, jotka on vasta aloittanut javaskripti, ne rupeaa miettiin sille, että mikä olisi minun kannattaisi valita. Sitten kun kysyi, että olisi kautta tehtynyt javaskripti, no, minä olen vähän käyttänyt jikuäri, minä olen tässä vuodenverosuunnilleen kirjoittanut, ja oon, mitä sinä tarvitseet freinverkytä, no, en mä tiedä, kerro minulle vähän, että mitään kaikkien vaihtoehteen minulla olisi, ja ne työkauteja on tarkoitettu ollenkaan siihen pisteeseen, vaan se ihminen pärjäs paljon pienemmällä siinä vaiheessa, ja se käyttää ihan hullun paljon aikaa siihen, että sinä miettiin, että se käyttää reaktia ja muuta, vaikka se ees oikeasti ymmärrä sitä, että mitä se loppuun pelässä tulisi tarvitse, ja se on tosi surullista mun mielestä, koska mä en tiedä oikeastaan, että mistä se ongelma lähtisi, ehkä se on siitä, että me saatetaan yrittää näyttää tietenkin toisille ohjelmoille, varsinkin ohjelmoina, yritään näyttää, että me ollaan kuuleja tyyppäjä, ja me osataan tehdä näillä kaikille uusimmillaan väärkeillä, mutta sitten se, että sitten varsinkin kun nuori tulee, ropaja tekee niin minkälaista malliin se antaa niille? Me ollaan tehty vuosiin niitä juttuja, me ymmärretään, että miten javascripti toimii sieltä ihan syvältä, ja sitten on tulaisille, että okei, ettei käytettä noit juttuja, meidänkin kannattaa käyttää niitä ihan se sillä tavalla meidän. Mulla on tässä esimerkkinä nyt, kun mä rovettiin käyttää gittiä, se oli varmaan kuin toinen vuos suunnille, missä vaiheessa mä rovettiin käyttää gittiä, ja sitten mä rovettiin miettiin jossain vaiheessa me tehtiin se alkuun kaikki master bunchi, jos jotkut on käyttänyt gittiä, gitti on siis version hallinta ohjelmakodareille, jossa tehdään sillä pystyy, se ottaa tosi paljon, että pystyy tekemään tiimissä niin kuin WordPress-projekteja. Ja jos on rupeaa Google-ailemaan git branching, ja branching tarkoittaa sitä, että sulla on semmoisia kehityshaara, joihin sä rupeat sitten, joihin kukaan henkilöä tekee omia muutoksia, ja sitten niitä haaraa yhdistellään. Jos sä me et kattoo on Google'esta, että mitä niitä git branchi, minkälaista git branchin mallia kannattaa tehdä, ja mulla ei ollut sillä on kokemusta, kun me rovettiin metiin branchin, mulla ei ollut vielä kokemusta siitä, että miten git branchi toimii, ja varovasti kattoo, että no joo, että aika moni mutkasella näyttää, että no, jos tuon vähän aikaa vielä parjattaisi ilman näitä brancheja, ja se oli sitten väärällä heti semmoista tavalla siihen, se kuitenkin muista tuntuu siltä, että mun pitää tehdä heti asiat, jotenkin tuolla ei tosi mun niin mutkasti, että mä tein asiat hyviä, mun pitää tehdä ne niin kuin tälleen, miten muut fiksut ihmiset on tehneet. Ja sit me rovettiin kuitenkin kokeilemaan vähän, että no, mitäs me nyt saataisiin mahdollisimman kevyistä tehtyä? Mä siis tiesin tässä vaiheessa ja sen, että uusien työkalu ja uusien työnkulkijan tekeminen ottaa aikaa, tosi paljon. Ja sitten, no se puolikin vuotta saattaa oikeasti mennä siihen, että jos tulee joku uusi työnkulkini, että koko porukka on omaksonut se, ja mä edes rovettiin kokeilemaan vähän kevyempiä mallia, ja mä kehitettiin tämmöinen mallia. Meillä on tuossa käytännössä jokaisella kehittelöa omat branssinsa. Sitten niistä ajataan developmentin, joka ajataan sitten tämmöisille ns-staging palvelimista asiakaspäsiä ja katsomaan sitä. Ja sitten sä et development branssista siirtää master, josta siis siirtään tuotantoon. Ja tämä on tosi hyvin meillä vuoden ja ei tarvennut tommoniin mutkassa, vaan systeemia oikeastaan. Oikeastaan tehä, että me ei ole tarvennut miettiä mitään niinku versiointia, ei oikein mitään niimiämme käydä nyt. Jos esimerkkinä me halutaan joku rupeen kehittää jotain vähän eriituisempaa featureia, me pystytään tekemään tommoinen. Laitaan vain, että katsotaan joku featurein nimi. Ei tarvitse sen ihminen päällä olla. Sitten jos me jorvaillaan tekemään uutta versioa, niin nyt tuorpeen vähän, että on monimutkisemmalta, mutta käytännössä mä oon valottanut omasta kehitys, tai niinku laitan itselle uuden kehityshaaran, joka on vaikka ny verson kautta natte, ja sitten sen jälkeen meillä on oma development branssisille ja sieltä ajataan sinne staging palvelimelle. Ja tuokin on vielä niin kuin tosi tosi tosi paljon simppelimpi, kuin mitä se alun perin, mitä mä mietiskelin. Oli. Ja tämä on vaan nyt silmiä siinä mielessä, että niin kun meillä on tarvittu tuon enemmän, miksi me käytetään se monimutkisen paito, jos me ei tarvitse tuon enemmän? Meillä on kuitenkin niin pieni tiimi, että ei me olla kuitenkaan mitään sitä yhtä isoa sovellusta rakentamassa. Tämä on vienempiä verppesprojekteja. Ja mun mielestä kannattaa mietiskellä paljon sitä, että kuinka monimutkisesti oikeasti tekee asioita. No, sitten seuraavaksi. Tämä auttaa itse asiassa siihen, aloittaa pitäämään asioita simppelinä, oikeastaan sinne väsköitä aloittaa. Ja meillä oli varmaan pari, kolme ekaan vuotta, että me ei oikein dokumentoitu mitään. Ja se sitten kostautu aika paljon jossain vaiheessa. Meillä on jopa sulleen aika paljon projekteja. Ja alkoi olen kiire. Ja sitten sitä tietoa, kun oltiin opeteltu vuosien varrella, niin sitä tietoa alkoi siiloutuisi sille, että joku tiedostali viinan takana, joku tiedostali jonkun meidän toisen frontti kehittään takana. Paljon tieto oli mun takana. Pitkää oli silleen, että kukaan muu ei osan julkasta projekteja, kun mä. Ja sitten jossain vaiheessa se muuttui semmoseeksi, että mulla oli tosi kiire. Sitten meidän pitiin julkasta joku projekti, ja mulla oli tosi naftiaikataulu jälkeen joutuilleen. Ja sitten mä joudun kuitenkin käyttäisiin muutaman tunnin siihen, niin kuin siitä mun naftista aikataulusta, että mä joudun julkaisemaan jonkun jutun. Siinä vaiheessa siis tuntuu, niin kuin venähteli päivät ja kaikkea muuta. Ja sitten me ollaan nyt pikkuhiljaa vasta oikeasti ravattu, ymmärrän sitä, kuinka tärkeä dokumentaatio loppupäleissä on. Ja käytännössä dokumentaatioissa on se siisti juttu myös, että kun sä rupeet tekemään dokumentaatio, niin sä ymmärrät sen, jos sun joku juttu oli ja monimutkana. Esimerkkinä vaikka se, että jos mä oltas dokumentattu tuo gitbrunchi-malli, niin se olisi ollut ehkä kahdeksan siivua sulleen tuo ensimmäinen malli, että mä oltaisiin kirjoitat sinne, että näin kaikki asiat mennään. Mutta nyt kun meillä on tuo malli, niin ei me tarvitse kaksi aaneelosta suunnilleen. Se vähän pakuuttaa, jos ajattelen, kun dokumentaatio on kirjoittanut niin kuivaa, että se vähän pakuuttaa ajattelemaan sitä, että miten mä voisin tehdä tämän mahdollisimman helposti ja miten ihmiset ylipäänsä lukisi näitä dokumentaatioita. Ja dokumentaatioista voin antaa semmoisen vinkin, että kannattaa vaan aloittaa. Ei kannattaa tarvitse miettiä, että mikä työkalu on parasta hommalta, mutta me käytämme edelleen ja sitten, jos me tarvitsemme koodi-snippetejä, me laitamme GitHub eGISTSI. Tai ihan mikä tahansa vastaava käy, ihan tosi hyvin siihen, että ei sitä kannattaa ylittää alkuun ihan liian monimutkasta projekteja myöskään. Aloittaa vaan jostaan ja sitten lähtee miettiin taas, että hei, mitä olisi kaikki juttuja nyt oikeasti tarvisin tähän. Ja oikeasta sitten päästään viimeiseen asiaan, joka tuli mulle aika ylletyksenä myös siinä. Silloin kun rupeasin yrittääkseni, olin se aikaisemmin tehnyt oikeastaan myyntihommia. Mä teen vähän freelancer näin juttuja, mutta mä teen samalla myyntihommia ja sitten rupeasin yrittääkseni mulla olisi semmoinen fiilis, että että nyt mä pääsin tekemään kaikki silleen jotenkin omalla tavalla ja nyt mä pystyn tai kaikki on nyt siitä kiinni, kuinka nopeasti mä teen juttuja ja muuta. Oli hirveän innoossa asiasta ja halus tehdä hirveän siisteen juttuja ja halus tehdä niitä hirveän nopeasti. Mutta sitten jossain vaiheessa tai just sen, että niin asiat ottaa tosi paljon aikaa. Siis uskomattoman kauan aikaa ottaa vaikka sitä kuinka tekisi pitkiä päivää vaikka sitä kuinka lukis illat, kaiken näköisiä artikkeilla vaikka sitä kuinka opiskelisi, niin asiat ottaa aikaa. Varsinkin nyt, kun on tartapkulttuuri ja puhutaan siitä, että koko ajan pitää opiskella ja muuta, niin muista tuntuu, että se on jopa vähän haitallista, että siitä niinku ihmiset sempaanko, että olet opiskelleet koko ajan lisää, niin niinku yritä koko ajan enemmän. Sä fokusot tavallaan siinä vaiheessa enemmän sit sitä siihen, mitä sä oikeasti niinku itse haluut tehdä etkä siihen, että mikä olisi oikeasti kaikkea järkevinti tehdä. Ja se jotenkin siihenkin vaan auttuu mulla ehkä niinku eniten aika siihen, että ropessa ymmärtämään sen, että kuinka jotenkin kauaaikaa asiat kestää. Meillä mä voisin näytä tuosta mulla on tässä esimerkkejä, että mistä me lähettiin? Meillä alkuun me otettiin töitä sisään ihan pälkistä tähän sähköpostella. Me ajattiin fotoasoppia, me käytettiin devihommissa mampia ja sitten kaikki tavoitu FTP-en kautta. Me työnnettiin projektia FTP-en kautta sisää ja sitten kaikki uuteen projektiin hyppääminen oli tosi hidaasta. Siinä kesti projektin julkassa kesti joku puol tuntia, kun saa ottelit sitä, että niitä tiedostot siirtyisivät FTP-elle ja sitten se, että jos sä hyppäisit siihen projektiin, niin sen jälkeen sinne kesti toiset puol tuntia, että sä saitin tiedostot joka on omalla koneelle ja sitten samalla asiatailu millään tavalla oikein dokumentoitu, niin sitten sinun pitivät vielä käy kyseelle, että hei, että hei, joten miten sä en todellut tehdä tän toisen jutu. Mutta se oli kuitenkin se realiteetti, mistä me käytännössä aloitettiin. Ja nyt oikeastaan neljen puolen vuoden jälkeen, mä ollaan tässä pisteessä, tuo näyttää tosi himpeliltä sitä se onkin, mutta siihen on kestänyt oikeasti niinku neljä ja puol vuotta, että on oikeasti sisäästännössä sen, että miten asiat kannattaa tehdä ja mitä työkaluimeen kannattaa käyttää. Ja on tuossa vielä paljon paljon työtä, mutta sitä on jotenkin oppinut pikkuhiljaa myös ymmärtämään sen, että ne asiat tulee ottamaan aikaa ja olla tyytyväinen siihen, mitä on jo saanut aikaa, olla tyytyväinen siihen, mitä osaa jo tällä hetkellä. Ja se on ollut semmonen niin kuin ratkaisava, että ehkä meidän sisällä siihen, että ihmiset on ruvannut suhtautumaan niiden töihin myös eri tavalla, että ei oo jatkuvaa semmoista fiilistä siitä, että että sun pitää saa koko ajan kehitettyä juttuja, vaikka sen ei oo kehittyä koko ajan kuitenkin, mutta kun ei koko ajan semmoista fiilistä, että nyt pitää tähän ja tähän, että tämä ongelmakohta ja tämä ongelmakohta, niin oo ihan erilaista tehdä töitä ja sen huomaan myös niin kuin muissa hyökavääräissä, joka taas auttaa siihen, että sitten ne ihmiset pystyy olemaan enemmän läsnä asiakkaille, ihmiset osaa tehdä paljon parempia päätöksiä siinä vaiheessa ja muutenkin koko työilman peiri on ihan erilainen. Ja niin, se on, että varmaan oli sitten, itse asiassa minulla on vielä tossa, niin tota, mä lupasin silloin tässä speekissä, kun mä olin tarkoitus vähän tosiaan erilainen speekki, lupasin, että mä näytän mitä työkoloja me käytetään. Mä laitan tässä laidin tähän väliin, mä laitan tän verkkoon nää laidin, että päästään tutkimaan noita, ja mä tosi mielelläni autan teitä, niin kun jos tulee jotain kysymyksiä, ihan mitä tahansa liittyen, niin kuin tiimintiöskentelyyn teknologiaa, mitä tahansa, niin voitte kysyä Twitterissä, aktiivinen sielläkin. Tulkaa ihmeeseen kysymyksiä tänäänkin, jos herää jotain kysymyksiä tän kysymisessarin jälkeenkin, tai että rohkeeni kysyä siinä, niin tulkaa ihmeessä kysymään, että miten se on tän ongelman kanssa tai muuta. Vaikka mä oon mäkin oon vaan 5 vuotta tehnyt näitä hommina, on kuitenkin aika paljon keren näkemään, ja sillä tavalla voi olla, että voisi olla jotain annettavaa. Eli tiivistettynä, keskity oikeisiin asioihin, mistä sä mihinillä sä palaat kaikkiaan, niitä ei välttämättä ole, se ei ihan kaikkiaan tärkeä juttu. Kannattaa joutella sitä energiaa, mihin sitä käyttää. Dokumento, kaikki mitä pystytään, itse asiassa on väärässä järjestyksessä tässä. Mutta niitä dokumentoja kaikki aloita tänään dokumentoja, vaikka tekisit itseekseen hommia, niin aloita dokumentoja mennä toimaan nyt. Sä saatat jossain vaiheessa, ruvata perustaan siitä sitä yritystä, että sulla on asiat dokumentoja, joita on ollut tullut ensimmäinen työntekijö. Aloita pienestä, pia asiat tosi simppelinä. Elää teä juttuja tavallaan muille designerille tai muille koodalle, vaan oikeasti mietit, että kenllessään teet näitä juttuja. Ja asiat tulee ottamaan aikaa. Muista leväitä, muista olla tosi tyytyväinen siihen, mitä jo tällä hetkellä et, mitä jo tällä hetkellä osaat. Koska se stressi, mikä siitä tulee, että sä opet, se ei korvaa koskaan niitä meneetettyjä, tai se oppiminen ei korvaa, koskaan niitä meneetettyjä päivän, mitä sä siihen stressiin ja kaikkein muuhun kulutat. Ja siinä tiivistettänä mitä mä hallisin tänään kertoa. Kiitos, Natanalle. Se oli mun mielestä aivan loistava aloituspuhemme meille. Thank you very much. It was a great opening speech for us. So we have time for questions. This time you can answer it, to have the questions in English or in Finnish. Eli voitti kysyy joko englanniksi tai suomeksi. Eli meillä on nyt aikaa kysymyksille. Meillä on mikrofonityyppää täällä alakerrassa, ja toinen mikrofonityyppi tulee sinne yläkerrataan, eli myös yläkerrasta voi kysellä. So just raise your hands or hand if you want to ask a question. Thank you, Mike. He's one. Tervet, Passe Grie. Kiitos puheesta. Hyvin paljon samanlaisia kokemuksia meillä G-Worksissa. Ja työskin teille ite samassa roolissa, kun sinä meillä. Kun kun paljon te kehitette suurin piirtään näitä omia yhtoja, kun kun paljon teillä on aikaa, niin kun käyttää uusi asioiden opetteluun versus siitä asiakastöihin, että asiakkaat on ne jotka tuo rahaa, niin se kehittää. Paljon teille pystyy käyttää siihen aikaan. Tuo on tosi hyvä kysymys. Meillä on siis 13 työntekijä, me vaihetaan suunnille ehkä 600 000, voisiko täällä tiliiväudelle. Meillä tekee no 4WP. Käytännössä ehkä se menee sillä tavalla. Meillä tuli uusfrontidevaa kanssa, joka tykkää kanssa kehitällä palja. Se on enemmän semmoinen mun intohimoittu, mutta mä ehkä kehitan paljon muitakin jutteja, kun meidän teknologiaa liittyviä jutteja. Mä kehitan jonkun verran kaikkein meidän, kaikkein, että miten me trakataan aikaa, niin kun kaikkia työnkuluja, ehkä mä sulleen puolet pyöajasta käytän siihen. Se on suunnilleen se, eli puolen ihmisen päivät, ehkä. Sitten me tehdään sillä tavalla nykyä, että kerran kuukaudessa me pidetään silleen porukassa, meidän tiedostoprotokolla, ja nyt sitten tokoana oli meidän projektihallinta. Ja me aina mennään porukassa juttelemaan siitä, että hei, että meillä olisiin tässä näitä tämmöisiä haasteita, että miten me ratkaistaan. Sitten me tiimyytetään se, että ketkä haluat ratkaista sitä asiaa. Ehkä kerran kaksi kuukaudessa tehdään kuukauden tai kahden välein suunnilleen tehdään nyt tommosia juttuja. Suunnilleen sen verran, mitä haluat sanoa, ehkä puolikaa henkilö, nyt työtunnet? Joo, kiitos. Mennään enemmän kysymyksiä. Se on hyvä. Antti. Minkä verran sä arvioisit, että tällä hetkellä teillä on, tai sulla menee työtunteja viikossa, että minkä verran sä oot onnistanut tiputtaan siitä huonosta tilanteesta, mikä sulla silloin joskus oli? Minkä verran mä oon pystynyt tiputtamaan? Aika paljon. Mä kerkein siis polttaittinen, aika pahasti loppuun myös tuossa välissä, että ikään kahden vuoden jälkeen mä kyykkäsin, sen verran pahasti mulla kun saa oikeasti itteni taas takaisin semmoisen kuntoon. Mä teen siis, mä teen varmaan ympäri tuntista päivää siinä mielessä, että vähentää ajatteliin niitä asioita läpi päivä. Nyt mä oon ottanut semmoisen, että mä teen 7 tuntia päivässä ja mä en tee sen yli. Nyt on joutunut pikkasen joustaan siitä, mutta mä teen sen 7 tuntisiin päiviin ja sit kun mä lähden toimissa, että mä unohan kaiken ja se on ollut tosi hyvä juttu. Se on jotenkin vielä tällä hetkellä vaatenut noin lyhyitä päiviä siinä mielessä. Se on ollut kivaa mielessä, on ollut aikaa sitten mulle kikku työllä ja sitten on tosi fräjäsinä pystynyt tekemään juttuin. Mutta aika paljon siis käytännössä, että siitä pahimmasta tilanteesta, kun tekijätan 10-12 tuntia, niin nyt oikeasti on pystynyt, meillä on nyt organisaatio onnist kasvannut, loodallistikin se on mahdollista, mutta ne tekevät 7 tuntia päivää ja se on ihan hyvä. Ei kuitenkaan 7 tuntia päivänä viikossa. Ei, 5 tuntia päivänä viikossa, hyvä tässä mennessä vielä. Kiitoksia, lisää kysymyksiä, kiitos. Tämä on sen verran mielenkiintoinen aihe, että oikeasti nyt kannattaa kysyä sieltä. Kiitoksia puheesta. Semmosta, että miten kuten dokumentoitte, niin onko teillä jonkunnäköinen hierarkea, eli tarkoitaan tällä sitä, että miten muut sitten tietää, mistä dokumentitista minkäkin löytyy? Me ollaan tehty Google Docsit, oli hyvä kysymys. Me ollaan tehty Google Docsiin tällä hetkellä. Meillä ei ole vielä niin paljon dokumentaatioita sinne ihan hukkuis. Google Docsissa on se huonon puoli, että siinä on aika huono searchi, joten me ollaan vähän mietittyä nyt, että ruvataan, kun me kasvaan siitä pikkuhiljaa ulos, mutta me ollaan tehty silleen, että me ollaan jaettu kansioit silleen, että meillä on vaikka design ja tekniikka. Niillä on oma dokumentaatio kansiittista yleisöt asiat, ja tekniikan sisällä meillä on palvelimiä ja niin kuin muuta. Ne on vähän jaateltu silleen. Eikä siinäkin ole vielä mitään superjärkevää, mutta se on jo vähän parempi. Ja WordPress, me ollaan jaettu usein paerisektiot. Meillä on WordPress-projektiin starttiossa on se, että miten me nostetaan meidän stacki pystyy ja sen tyyppisiä juttuja, sitten varsinaan se, että miten it kehitetään, että siellä vaikka on lista pluginista, mitä me käytetään yleisemmin. Lista kaikista toimintatavosta, mitä me käytetään yleisemmin. Me ollaan yritetty vähän silleen kevyyt joku kansiorakennet keksisiä. Vähän aikaa sieltä saattaa kestää, että miten löytää juttuja, mutta tällä hetkellä toimii ihan hyvin. Joku Evernotein tyyppinen juttu, jossa olisi tosi hyvä söytsi, niin se voisi olla vielä vähän parempi, mutta ei olla vielä koettu tarpeelliseksi. Jos joku teillä keksii jonkun uuden jutu, että me nyt ruvetaan käyttää vaikka pedrockia, niin miten te käytännössä ajatteseen siihen teidän prosessiin sisään meneeksi niin, että joku vain rupaa käyttämään ja muut seuraa perässä vai miten teillä toi prosessi menee sen suhteen. No se on tällä hetkellä, mun on vähän vaikea vastata tohon, kun käytännössä niin kuin tähän mennessä suuri osa kaikesta tommosta mennessä silleen, että ne on olleet musta lähteä, niin kuin osakehitteisesti ei ole niin intohimoisiin noihin liittyä. Nyt voi tilanne pikkuisen muuttua, kun meille tuli justi uusi kaveri, kaveri siihen hommaan, mutta käytännössä siis se menee varmaan sillä tavalla. Jos sellekin tulee joku idea siitä, niin sitten se rupeaa itse käyttää sitä miten tämä homma toimii. Sitten sen jälkeen, se on varmaan yleisimmin mennyt silleen, että olen sitten käynyt sen läpi vielä, kattunut sen kaikkea rajoitukset ja muuten vähän vertailut sitä, ja sitten sen jälkeen ollaan päättänyt, joo, rupeataan käyttämään tätä. Siinäkin kestää se oikeasti merovettiin katsomaan bedrockiin, vaikka sinne kesti ehkä puolisen vuotta, että merovettiin käyttämään oikeastaan täysmittäisesti, että sinne kestää tosi pitkään kuitenkin loppupeleissa se, että sä opetet ihmiset ja tehdään nyt tällä tavalla, vaikka niiden yksinkertaisiin sitä asioita, kuinka paljon niille tyypeillä. Mutta joo, minulla ei ole niin kuin hirveä hyvää vastaisi tohon, koska meillä on suuri osa mennyt tällä hetkellä mun kautta, mikä tuntuu olemaan aika yleinen käytäntö, varsinkin tällaista pienemmistä toimistoissa. Todella hyvin, joo, se on riittänyt mielettömän hyvin kyllä. Ei olla kaivattu oikein mitään, mutta me itse asiassa hauska tommosia, niin kuin tommosia software-liittimme. Alkuun siis ruvettiin, me kokeiltiin vähän kaikilla asia projektihallintosoftia, niin sitten me ruvettiin käyttää CR-mää kanssa, mutta sitten me ollaan toimittu oikeastaan vähän liian vuotta ilman CR-mää. Alkuun se tuntui siltä, että se oli ihan overkilli meidän parukalle. Me ollaan yritetty pitää mahdollisimman simppelenä noin työkallot muutenkin, että basecampi. Me ollaan viritelty siihen, että kaikkea semmoisia omia nimeämiskäytäntöä, että me laitetaan hakaasulkuisiin, että missä vaiheessa joku taskio menossa ja laitetaan hakaasulkuihin asiakkoille arvioida siitä, että okei, tähän menee design-osalta taverantunteja, tähän menee tekniin taverantunteja, että kuitenkin on siihen pystyä keksimään niin paljon kaikilla, ja siis semmoisia kivoja pikkuja juttuja. Se on riittänyt tosi hyvin. Meillä on kaikki asiakkaat, me otetaan myös asiakaskommunikaatioita ja ollaan basecampin kahta kokonaan, että me ollaan yrittänyt päästä sähköpasta sitä eroon, niin emme ole keksinyt vielä parempaa työkaluun siihen. Toiminut tosi hyvin. Eli alkuperäinen kysymys, että kuulu oli basecampista, että minkä työkalu oli käytössä tässä, mikä mainitti. Meillä on vieläkin aikaa kysymyksellä, löytyykö yläkerrasta vielä kysymyksiä. Enimoa, kun esitän tässä, Ovehia. Moikka. Kiinnostaisesta tietää, että löteistä jotain dokumentteja myös sinne projektin yhteyteen, mistä tavallaan tämä kysymys kumpua, niin tosi paljon mikratoinnu itse niin kuin joku muuun tekemijä saitteja, jos tämä muualta jonnekin muualle, siellä ei koskaan ole ikinä kerrottuna yhtään mitään mistään, ja kaikki vaulettaa, että no, niin kyllähän tämä jatkokehitteisten tietää, miten tämä homma toimii. Kiinnostaisessa mitkä on semmoisia hyviä ehkä tapoja tavallaan, että miten kenties, jos tämä projekt siirtyy tästä jollekin muulle, niin miten se saa koppia sitten myöhemmin siitä projektista. Erittäin hyvä kysymys. Meillä on, mulla on siis jonkunnäköinen dokumentaati, kun meillä siis se, meidän stack on, ei ole hirveän monimutkia, niin me katsomme bedrockkiin siinä, ja sitten niin kuin mä oon vähän viritellyt kaikille näistä pientä siinä, mutta meillä ei ole siis suorana sitten siihen niin kuin projektin juurea laittu mihinkään kattava. Se on tosi vaikea, että kun miettiin sitä, että on windowsille eri jutuut ja sitten mäkin, ja sitten kun jossa saattaa tulla jatkokehitteistä ja saattaa tulla semmoista, että ne ei saa php-tä, niin meillä on tehty sitten sillä tavalla, että me ollaan yritetty olla mahdollisimman kivoja siinä mielessä, että meillä on lähtenyt välillä asiakkaatisille toisille toimistoille, se on ollut yhteisestä päätöksestä ja tosi hyvä sillä tavalla. Me ollaan autettu mahdollisimman hyvin vaan kirjoitella pitkiä sähköpostaa ja sitten ihmisille jatkokehitteen sitä ja dokumentoina tavallaan siitä lähtökohasta, että okei, että teillä nyt on windows-koneita ja sulla on nyt tommose taidot, että mä oon nää tiedot sulla, että ne pystyy jatkaan sitä kautta. Se ei ollut mikään semmoinen hirveän iso ongelma, mun mielestä kannattaa ehkä tähän tolla tavalla sen sijaan, että yrittäisiin tehdä jotain kaiken kattavaa silleen dokumentaatioita, koska meilläkin kuitenkin aika pitkät ne dokumentaatiot on millä me sisäisesti tehdään joku me tehdään suurimmakses mäkiillä, niin meillä on aika pitkia dokkareita siitä, että miten se meidän stacke toimii, niin sitten jos se kun windows käyttää tulee siihen, niin se on tosi vaikea olla niin kuin heitet sen dokkareita, että ne on selvittelyt tostannet jutuut. Mieluummin sitten antaa henkilökohtaisesti, että hei, että jos sulla on tämmöinen ongelma, niin mä jää sanotaan kanssa, että saat sen homman pysty. Siinä ei ollut mitään äänenpainosia, että joku windows käyttää. Meillä on vieläkin yhdellä kautta kahdellä kysymyksellä aikaa, vieläkin löytyisi halukkaita tuolta takaa. Where is my? In the back. Hei, toi puhuit siitä, millasilla välineillä te yleensä tehtäen, mitä siellä on ympäristössä vakranttia tällaista, mutta kuinka paljon te olette vakioinut esimerkiksi sitä itse tuotantoa, että siellä on tiettyjä plukareita, tiettyjä kehyksiä, tiettyjä javascript-kehyksiä, vai voiko tyyliin uus kehittää ja repästä yhtäkkiä, että mä pateen tän homman reaktiilla, kun tämä on kiva juttu. Eli koska te ilmeisesti myös sitten se pieni kysymys, että mitä sitten seuraava kaveri hyppää siihen, joka ei osaa sitä. Kyllä, me ollaan vakioitut tosi paljon. Noin pienessä porukassa on pakko vakioida juttu, että se on niin kuin, käytännössä me auditojan kaikki mitä me ruvetaan käyttämään, ei meillä ei semmoista kulttuuria ja toivon, että mun mielestä se on varsinkin noin pienessä tiimissä tosi haasteellinen kulttuuri, että ihmiset ottaa vaan jonkun, että heitä nyt voisi tehdä tän projektin vaikka nodellaan, sit yksi ihminen nodeen, ja sit jos se on sairaana tai jotain muuta, sille pitäisi tehdä jotain, se on tosi hankala paikka. Me ollaan yrittänyt vakioittaa plugiin nyt oikeastaan, mitä me käytetään, sit me ollaan ruvettu nyt pikkuhiljaa kasvallaan semmoista omaa mielessä se on omaa tämmöinen starter-teemu, mutta sen lisäksi me ollaan ruvettu tekemään siihen tämmöisiin moduuleita, eli tyyliä, millä me tehdään vaikka tai slidereita tai mitä kaikilla erilaisia elementtejä. Me ollaan yritetty silleen, että pystys suoraavaan napsiin siellä, että ei tiedä suunnilleen, että kun se hyppää siihen projektin, että hei, nämä tutuilla työkaluat, nämä formeihin käyttävät vaikka jotain gravid-formsien, ettei kukaan lähes se olla, millä kontaktorm 7 ja sen tyyppisiä. Ollaan yritetty vakioida mahdollisimman paljon, koska se olisi ihan hullua. Me yritetään kuitenkin tehdä silleen, että jokainen tyyppi pystys tekemään kaikki projekteja, mitä meillä on sisässä, niin siksi se on ollut pakko vakioida. Se on toiminut hyvin, se on suosittelen kyllä lämpimys, jos on pieniporokka. Onko jollakin vielä viimeisen kysymyksen meilta? Meillä on aikaa yksi kysymys. Jos ei ole, niin katsotaan suurin palveluksi enemmän. Kiitos.