 wrote a book in French called Qui a Théore Poète. Westwardly in several languages among which English and it became Hooker of the Poets, Chinese became Hooker of the Poets in Chinese, won't try it. And now it's going to be published in Swedish in a few weeks. So of course I thought I would try to read the translation, which is not mine, which is made by a wonderful Ilvar Gislen. Mögenblick av rejänhet, deum upplevt i skiftningen medan dröm och vacka i tillfällighetusna tenast spjöl, i ens medkning. Att de ska minas de stunder de fått sina viltaste förhoppningar i fjellet, eller de stunder när de i kjär förundren bät att införe de mystiska kraftar som får världen rundom att leva. Att de minns hur det känns att lyssna till fantasier, viskningar, att de som i tisdhet tänker att hos in är något för genuka som på fänkt broderar sina järnårs inbildningsverk. På fänkt lyssnar till åtan åtoms jälslag. På fänkt försöker fördriva den tristess de befinner sig i. Skatt sluta hålla till varken eget hubrår mot en arkt högre kratzande fullhet, en dödade sövande bekvämlighet. Vem dödade på hjärten? Jag måste ta det försiktigt, men om det känns så möjligt behöver jag hålla i vudet kallades. Vem vet annars kan inte de tisde mig också. Genom ökmen, genom stormen har jag vandrat i tusentals år. Genom understårarna har jag rundit som en strömmaflava. Jag fick verkligheten att överskrida sig själv och lätt allt. Genom korsen mig, också gränserna, mørerna, ställen, åt jag sykestrådar genom korsen atmosfären, gläsande som spindelvärd, som ingivelsepåkande. Jag betrakta mina händer så själv tillräckliga de är. Jag endas på dem, en varm vinst från sövande. Jag försvinner som dem, följs igen i många former, med skimmrande puder och hälsa. Kärva tiden älskar hur ekot av ekstaserna mångfaldigas delar av kroppar som fallar mot marken, mot senare, återuppstål, platserna magnetiska. Tiden har kommit för det mest välföljande. Tiden har kommit för dem välskapande på äterna.