 Min kollegaer er første emannuensis Monika Klungland, som også er på Institut for Visuelosensiske fang, og første lektor Annemette Liene. Når de har gjort det, som cirka 10 minutter, som dere skal få ta del i, så skal jeg prøve å komme litt videre og fortelle deg litt om denne boka. Og så er vi så heldige at vi har med direktør i kulturtanken Øysten Strand, så skal komme opp her, og han skal gi en liten kommentar på boka. Eventuelt du har med for, det får vi se. Og så får vi se om det blir tid til en liten samtale. Cirka 50 minutter. Men nå først Annemette og Monika. Jeg heter Monika. Jeg jobber med kvarminkunst og antverk på læreruddannning og barnagelaudannning. Annemette Liene er på Dramatheater. Nå skal vi gjøre og ikke høre. Det som dere nå har vært med på, det er en kunstnerisk praksis som ingår i et forskningsprojekt som Annemette holder på med, som har titlen Å Nøste. Vi undersøger hva slags kunst didaktiske potensialer som kan finnes i en sånn type praksis. Nå i høst så kommer det to videnskablige artikler om det. Vi er begge to med i forskningsgruppe av kunst og barn og unge. Når boka vår etterpå skal presenteres, så kommer jeg til å komme tilbake litt til det spørsmålet. Hva slags kunstdidaktiske potensialer som kan finnes i å gjøre sånn som vi gjør nå. Det kan bare la dette her i verre, så skal vi ta problemer etter hvert. Vi skal la denne opplevelsen dere nå fikk henge litt, kanskje sette seg i kroppen. Spørsmålet var det nyttig, var det viktig? Boka kunstens betydning kommun i fjord, og vi har promotert den i flere sammenhengar. Først på UIA, så det er et år siden han kom ut. Så hadde vi en lansering på Ståpfernlig Musee i Oslo, og så var vi på Kristiansand kunstthall i tidligere i vinter. Det er litt så menneskelig, men vi har hørt dag 14-årige Cleo heiholt, prideforse av boka. I januar 2020 kunne den opplevelse forstillingen Cleoes fremtid i Kristiansand kunstthall. Genom fem kvelder i UGA, så intervjuer Cleo fem ulige eksperter om sin fremtid, og den verden som hun kommer til å leve i. Prosjektet som er tematisert i boka, både som et bilde i seg og en artikel, av min kollega som står i programmet Den skulle være her, og som har seg med redaktør, Christian Nøytvettkysten. De handler om dette prosjektet som Cleo og hos sin far, Jeppe Kristensen, som er hos seg professor ved Fakultet for Kunnsvag, laver det sammen. Det er kunstnere Pelle Brage som har lavet scenografien som kanskje kan tolkes som det ukjente som vi har foran oss. Rett etter disse forstillingen så kommer jo covid. Om det å drive kunstner i praksis, hvor det ikke er noe fast vei eller endepunkt som vi kan forholde seg, er det en viktig verdi å ta med seg i en fremtid som ikke vi kan forholde seg. I inledningskapitelet som hedder kan kunstens betydning begynnes, som jeg kommer til å fokusere mest på her, så spører vi blant annet. Hvorfor trenger vi kunst? Hvorfor trenger barn og unge kunst? Og hvordan begynnes kunstens betydning i samfunnet? På første side i Buga, så begynner vi med noen andres klåge ord. Barnet er i dag blitt kulturfeltets ny yngling, men også detts mest verdifulle gissel. Og videre så sier de. Institutionene oppfordres til å lage barnet grafere og åbne legerom, mens kulturaktørene retter blikke mot en oppvoksende slekt, i håp å måtte begynne til gode sett med nye bevegninger. Det anses som et universelt gode å ta rett og legge kulturen for barnet. Men var det egentlig noen som spørte de først? Sitarte er Jan Frøychen og Sigur Tanningen som var her i dag. De har gjennom flere år kuratert en ystelingsserie som er The Game of Life i Kristiansand kunstdal. Landtant Julius variationene som kritisk undersøkte alle disse satsingene på barn og unge. Vi hadde kult i hva satsing på barn og unge. Kristiansand som barnet by, og koblet dette litt kritisk til underholdningsindustrien, dyrepark og så videre. Året etter 2017, så ble i forskningsgruppe av kunst og barn og unge etableret. Men det kan vi kanskje si at vi heiver oss på den bølgen som Frøychen og Tanningen her stilte litt spørsmålstein V. I de siste åren har kunst og barn og unge blitt enda mer i vinn. I 2021 lanserte regjeringa Stortingsmeldning 18 oppleveskap og dele, som var den første Stortingsmeldninga som tar for seg kunst og barn og unge. Genom meldinger så ønsker regjeringa, og løfter fram barn og unge som målgruppe, og som aktive deltagere, og medvirker til å heves statussen og kvaliteten på kunst og kultur som skabes, og formidles til barn og unge. Men i kjølvannens ansatsing, fra politisk håll, så mener vi at det oppstår noen potensielle risikoer. I Buga spør vi. Medfører satsingene på barn og unge som et eget kunst og kunstpolitisk felt, at barn og unge isoleres fra resten av kunstfelte, forringes den kunstriske kvaliteten, og den tilfalses de unge. Risikeren å forsterke etablerte forestillinger om hva barn og unge liker, forstår og kan erfare, eller motsatt ikke liker, eller ikke vil forstå. Buga innledes med dette bildet her. Det er kunstverket julevirus, som ble lavd av Erik Pirolt. Nå, hvis dere var her i den forrige timen, så var det snak om perleporten og publik enemy. Det er det som setter fire på kommentarfeltet nå. Jeg viser at i jule av 2020 var det denne roterende skulpturen på torvet i Kristiansand, som skapte debatt. Og i en av de mange Facebook-kommentarene kunne blant annet lese dette. Jeg tror det er klare lesene. Unge synes det var kult. Jeg tenkte, så morsomt da vi så det igår. Men nei, det er faktisk ikke det. Det er utrolig teit, og den bør de jo fjernes. Og for så skal vi pynte på med korona. Korona er forferdelig. Ingenting som er så positivt med det. Og for så skal det brukes tusenvis akroner på sånn tull, når det er så mye annet å bruke pengerne på. Tragisk. Det som er så interessant her, at det ble på en måte litt optimistisk, og også morsomt, og så henter og se inn, og nei, dette er bare forferdelig. Og i Buga så bruker vi dette eksempel, for å vise at noen ganger så kan kanskje de voksne komme i veien for barn og ångestmøter med kunst. Og så kan hun spørre, er det noe forskjell for at bare noen møter kunst på en annen måte en voksne? Og hva lærer barn av utsangen som dette? Kan gå videre til neste. For i Buga, så nevner vi også Tori Vånes sin skulptur, Fantasie Elmen, som stod tildekka sånn, gjennom tre måneder i 2012, roligheten barnehaget i Kristian Sand, for det noen foreldre mente, at han var for skremmende for barn. Og Koro kanskje lærte etter hvert avtalen med kunstneren. Det som skjedde da, den kan klikke videre, var at Sølandsk kunstmuseum, vi barners kunstmuseum kjøpte den, og den ble en skulptur som stod gjennom hele perioden som barners kunstmuseum er eksisteret. Og nå som Silo er på trappene, så kan han kanskje tenke at denne skulpturen tråler kanskje dagens lys igjen. Kan gå videre. I tillegg til debatter om enkelte verk, at de har vært ugangspunktet for Buga, så har de häftige diskusjoner rundt kunstcil og iettnæring til akkurat denne Buga kunstens betydning. Og allerede i januar 2018, så skrev vi som forskningsgruppe, vi var mange som signerte på den, en kronik som heter Silo og betydningene av kunstensplassisamfunnet. Og hvis noen var her i den forrige timen, så kan han kanskje si at debatten er pregar av to hovedlinjer. Lys som er modt at offentlig skal bidere med mer penger til kunstcilo, som gjerne klager å ha vært museet for fiffen, og at penger bør det bli brukt på vikt, som er et litte skole- og barnehemsplasser. Og debatten har også handlet om hvordan kunstcilo er bra for kommune økonomien, næring og økonomisk vekst. Og mange av de som har ytre seg for kunstcilo i debatten, frem og gjerne instrumentelle legitimeringer, det vil si at kunsten fremholdes som viktig, som et verktyg for å oppnå noe annet. Ja, det kan bestå som forløb. I skolen så ser vi faktisk noe av det samme. De estetiske fargene har hatt dårlig ekor. Det fordel for farg som kanskje lettere kan måles. Og i skolen har argumentasjonen for kunstneris praksis vært gjerne at det kan bidra til bedre prestasjoner, kanskje bedre karakterer, når det har hatt overskrifter som kunst gjør deg bedre i matematikk og så videre. Vi viser til en del sånne typer utsangen i boka. I boka viser vi at både offentlig dokumenter og så til dels i læreplaner i skolen så ser en spora det vi kaller for en ny liberal vending. Så her fremmes skapene og kreative evenor som fremtidige generaterer som kan bidra til en innovasjon og å lønne sommer samfunnsborgure på sikt. Og akkurat noe kan du glikke. Akkurat den tematikken, hvis jeg ser det bilde, synes jeg er så godt i varet tatt i dette bilde som er veldig gammelt fra 1972 av en kunstner som heter Peter Tilberg. Det heter Blir du løn som lille ven? En av de som har vært kritiske til marketstyrte begrunnelser inn en utdanning og så en instrumentell argumentasjon for kunst og betydning. En utdanningsteoretiker som er der Gert Bista. Han har vært professor 2 ved universitetet i fire år. Han snakker om relevansende kunst på en måte som har rappelert hos de forskningsgrupper og som har moneret godt med filosofen som vi har oppdater og som snakker om kunstens betydning på mer eksistensielle måter. Han snakker om kunstens evnet til å forstyrre oss, til å komplisere ting, til å kanskje gi oss motstand. Og han sier i en samtale mellom du kan klikke, mellom med Sjøl og han som man finner i kapitel 1, art and I'm inclined to say good art interrupts is never entirely smooth. Good art slows down, it's asked for attention and provides concrete forms for encounter and transformation. Og siden kunsten har denne kvaliteten, som heller, han spiller en viktig rolle i utdanning. Så vårt ugangspunkt for å skrive denne bogar er en tro på at kunst og kultur har en betydning for bare ånger og voksne. Og vi har prøvd å fremme kunstens undoljærende dimension. Og utfordre noen av de legitimeringer som ligger vekklegger vi mer nortidsdimensionen. Vi vekkler også prosess og felleskap som centrale dimensioner. Vi sier at vi tar et oppgjør med skåsikkerheten og vekkler at kunsten kan yde motstand, at den kan oppleves meningsløs, rar og underlig. Kunsten kan skabe tvil. Og gjennom 15 kapitler, vi har noen larpå her, som dere ser her, med QR-kode, så boka jeg for tilgjengelig på NEST. Og da ser det sånn ut når den kommer inn på den et siden. Gjennom 15 kapitler, så spender vårt fra visuell kunst, musikk og teater. I uligge kontekster, i teateret, i nordkorea, i skolen, barnhagen, så fremmes det som vi kaller for nye busswords, så da kan jeg sjekke hva det vil si. Og en sentalt kontekst er jo skolen. Og nå vil Monika komme tilbake her og si litt om det som vi deltok i nå Kunne utspillet sammen med skolen eller hva? Og kanskje du skal si noen betydning her eller hva? Ja, sifter du. Ja, jeg har skrevet kapitel 4 i denne boka, Kunstens betydning, og det kapitler har titlen, materielkollett i praksis, som pedagogisk tilnærming til kunst og håndtverk. Og det kapitelet, det er basert på mitt Dr. Gratzarbeg fra 2021, og denne lille filmen, den er fra det feltarbeget, som var en del av Dr. Gratzarbeg mitt. Og kanskje gi denne lille filmen litt jennenglang til det som dere fikk være mapper i stedet. Det var sammen med elever på sjuene Trin i grunnskolen, og dette gjennomførte de som er kalte for et uendørsveve-projekt, som fikk titlen, veve er åpne dører. Og den titlen var inspirert av skolens formelsparagraf, der det står at skolen skal åpne dører mot verden og fremtiden. Det veve-projektet, det var inspirert av mine egne kunstoplevelser fra samtidskunstnere som arbeier konceptuelt og relasjonelt med snorer og garen. Jeg interesserer meg for sammenhengen og forholde mellom leg og kunst, og hadde en antagelse om at inspirasjon fra leg og samtidskunst var det som kunne åpne dører mot verden og fremtiden. Jeg er syld ved vevehandtverkere, og jeg vet at i fag i kunst og håndtverk, så kan vi udvikle håndtverksferdigheder. Vi kan skabe fantastiske ting, og vi kan udvikle kreativitet. Alt det er etterspurt, og det er nyttig. Det er nyttig for samfunnet, og det er nyttig for den enkelte. Men vi som arbeider med kunstfag, vi vet at kunstfagene gir mye mer, og kanskje noe som er viktigere enn det umiddelbart nyttige. Og det mer, det kan være opplevelsen av og erfaring av meg at noe spørres av deg, og at du må respondere på noe, uten at du kan følge enorm eller gi et riktig svar. Og det kan skje i skabenes prosessor som rommer uforutsette og ikke planlagt hendelser, der vi må åpne oss for å lykke til å skabe rom for andre. Det kan skje situasjoner der vi stiller spørsmål, der vi må møde noe ukjent, og det vi får sandslige og materielle opplevelser og erfaringer med hva slags innvikning vi har på verden, og hva slags innvikning verden har på oss. Og alt dette er formuleringer som finnes i læreplanen, og må sin fagekunst og håndfør kan bidra inn mod i tvær faglige temaen demokrati og medborgarskap, folkehelser og livsmestring og bærekraft. Så kapitel 4 i Buga forteller noe om årsendir som ikke opplever som nyttig, og ligger vel kan være veldig viktig. Ja, nå fikk vi bare et innblikk i et av kapitlerne. Det er altså 15 totalt, så oppfordrer det til å sjekke ut. I diskussjoner om kunst og barn og unge så kommer ofte dette med medvirking opp, medvirking en jentagende tematikk, og det kommer frem blant annet i evoluering av noe som er gjort av kulturell skolesekken, som vi kanskje kommer tilbake til, og i flere debatter som jeg har vært på nå her på Arendalsyker. Og så kan jeg kanskje sette litt på spisen. Vil elever kunne i et inspill om at det er å kaste nøster rundt i rummet her? Hva noe de ønsker? Kanskje. Vi sier at det er viktig å lytte til barn og unge, men deres preferanser skal også utfordres. I vårt inspill til kulturmeldinger som jeg viste til tidligere, så skrev vi derfor dette. Vi skal ikke bare gi barn og unge det de sier de vil ha. Vi må også gi dem den kunsten de ikke visste at de trengte. For hvilke forutsetning har vi for å kunne snakke om betydningen av det vi enda ikke har møtt og erfart som vi kanskje ikke kjenner til? Så kan vi jo ta det siste bilde. Om det enda er i tvil om det er giddere og leseboga, så viser jeg her et bilde fra en av anmeldelsene som vi fikk, og som også inspirerte til titlen på dette arrangementet. Kunsten er viktig ikke nyttig fra periskop. Kunsten er viktig ikke nyttig. Men for å erkjenne det, tenker vi, så må kunsten erfares. Og så kanskje den kunsten den har mot forutsetninger mot. Og på den måten så kanskje kunstens nyttige, unuttig hend, går fra nice to have, til nice to have, som en Kristian Sannor har snakket en del om, og blir det som kanskje en utvendig brynestein i livet. Og da vil jeg ønske velkommen Øystein Strand, hvis du kommer der løs. Øystein Strand, du er jo musiker. Var? Spiller du ikke nå? Men du er nå direktør for kulturtanken, som administrerer den kulturelle skolesekken, som har vært en ordning som har eksistert... Olygården. Som administrerer den kulturelle skolesekken, som har vært en ordning som har eksistert sin 2001. Men du har ikke vært så lenge inn i det. Gei med deg, reddet tre år, og før det, så har du jobbet litt med stortingsmeldinger, og så videre. Som jeg har forstått, så er du en av hjernene bak kulturens kraft, som kommer for noen år tilbake. Stemmer det? Ikke hjernen, men du følte den ut hen. Du måtte lide seg grandes kulturen melding. Men du er på vei ut av kulturtanken. En påtropende direktør sitter der. Nå skal du inn i kulturdirektoratet, og da blir du direktør for kunstningsproduksjon og formittling. Så det blir spennende. Olygården som... Olygården som aktiverer så langt. Det er veldig gøy i kulturdirektoratet. Veldig glad for at du stiller opp på dette. Vet ikke helt hva du kommer til å si... Om du kritiserer å bruke, for det er bare å lese. Det kan bli spennende å se hva du sier om det, eller om det som skjedde nå. Og så ser vi om vi får tid til noe spørsmål. Vi må også rydde opp før det er arrangementet som begynner å klokka 7. Som et galt langsprojekt fra Delsfakultat for Kunstfag, så da blir jeg bare ut av å kalle. Men nå skal du få ordet, og så skal jeg sette meg på din plass. Tusen takk, Lisbeth. Jeg foreslår at du gir meg et lite tegnet jeg skal slutte. Fordi jeg har den eneste å prate en del. Og så har jeg forberedt meg, selv om jeg ikke visste helt hvordan jeg skulle forberede meg. Og så er jeg litt fristet at jeg bare kaster hele demandet. Men samtidig så tror jeg jeg har noen god poenger som jeg vil ha med her. Men tusen takk for å bli spurt. Tusen takk for tidliten. Gøy for meg også å snakke til en forsamling med veldig mange mennesker jeg ikke vet hva med. Det er jo en sånn når vi sviver rundt på Arnavsuka, så er det ganske... Man blir kjent med en del av de samme folkene som sviver rundt. Det er veldig gøy. I kulturtanken så har vi slott oss sammen med ung kulturmøtes, UQM, ungdemofritid som ansvar for fritidsklubber, og norsk kulturskoleråd, og holder til bort i kulturkammeret, og har fokus på barn og unge, ønsker å løfte barn og unge stemmer, snakker om medvirkning, snakker om hvor viktig det er med kunst og kultur for barn og unge. Igår hadde vi et arrangement sammen med kulturdirektoratet for å si noe om barn og unges kulturkonsum. Og dette medvirkningsordet går gjennom hele tiden, og dette med hvorfor dette er viktig. Og man kan jo av og til bli trukket godt ned på landjordet av ungdom når du gir det mikrofonen. Igår så blir vel den kulturelle skolesekken ondøpt lett til den kulturelle soveposen. Og det vi har for ambitioner om å nå ut med kunsten, endre liven etter barna, all disse store tankene, det faller liksom ofte litt ned til realiteten på den enkelte skole, og hvordan dette er for i brettet hvordan det blir tatt imot. Og så må jeg også bare... Jeg har ikke begynt på mannesmitte en gang, men jeg må jo si at den forryrde debatten, hvor mange har vært her i begge nå, jeg er bare ikke liksom bummer helt på referansen, at vi har litt samme referanser. Det var jo... Kanskje det som har utfordret meg personlig mest nå i løpet av Arnav Suka på ganske lenge, det gjør at jeg satt å... Man får liksom flytta litt fokus på hva som er viktig med kunst, hvorfor det er viktig med kunst. Jeg synes det var veldig gøy. Og så er dette en veldig bra bok, anbefales absolutt å lese. Jeg liker veldig godt og har tatt i bruk selv også denne distinktionen mellom viktig og nyttig, fordi jeg opplever at viktig er noe som bygger opp og nyttig er noe som bruker eller tar. Så synes jeg det er en veldig fin greie. Og så skal jeg i hvert fall bruke mannesmitte på å svare litt på de spørsmålene, fordi jeg har blitt bett om med et før satsing til barn og unge som et eget kunst- og kulturpolitisk område at barn og unge isoleres fra resten av kunstførte. Og det synes jeg er et legget innsprøsmole. Jeg er altså direktør i par uker til for kulturtanken, som er Kulturdepartementens, Kultur- og likestilingsdepartementens underliggende tat for barn og ungdomskultur. Kulturdepartementen har også kulturdirektoratet som underliggende tat. Og litt av bakgrunnen for den evalueringen som Oxford Research har gjort av den kulturelle skolesekken og kulturtanken det siste halvand året har jo nettopp vært å vurdere dette. Er det riktig at det skal være en egen struktur for det, eller er det bedre, for eksempel, å legge barn og ungdomskultur innsom en av deling i kulturdirektoratet? Nå er det en handlingsalterment i vår der. Politikerne har valgt å oppretholde en egne tat. Og jeg mener, det er viktig for den et haten videre, Mattias, du som skal ta av er at man har et blikk på sørge for at ikke det blir konsekvensen, at det på en måte avskjærest har resten av kulturlivet. Fordi den forrige debatten jeg var på, med kulturdirektoratet KS, så er det helt åpenbart at en målgruppe av barn og unge er høyt på agendant politikere. Så kunstlivet graver sin egen grav, hvis ikke de sørger for å være relevante for barn og unge, tenker jeg. Så det var noen tanker om det. En sånn klassiske, atakt- og begge deler svar, naturligvis. Det gjelder jo selvfølgelig også på lokalt nivå at man må sørge for å ikke... Selv om man har egne politiske virkemidler for å nå ha barn og unge, så kan ikke det frita kunstsiljon eller kjilden for å jobbe med den målgruppen, så vi må de som har, atakt- og begge deler i denne sammenheden. Forringes den kunstneriske kvaliteten når den tilpasses til unge? Jeg mener jo da at kunsten ikke må tilpasses til unge. Altså, jeg bestrider litt til andre misser for den spørsmålet. I hvert fall så er jeg enig at det er en risiko. Så finnes det selvfølgelig kunst av ypperste kvalitet som er utviklet for å nå barn og unge som er det og som ikke har gitt seg ut for å være noe hant enn det. Og det er selvfølgelig bra og helt uproblematisk. Men jeg tenker at det viktigste er at det er ikke kunsten som må tilpasses av målgruppen, men det er formidlingen av den som må fungere. Og da er jeg usikker på om det finnes noe som helst kunst som ikke kan formidles til barn og unge. Det er på en måte bare å få det inn i en kontekst som gjør at det fungerer. Jeg ønsker meg for alle barn som vokser opp i Norge at de opplever å bli utfordra på eget tankesett på den måten jeg sa at jeg ble litt i stan. Jeg hørte på Morten Tråvik og disse. Det tror jeg er en kjempeverdi i alldeles liv. Og jeg tror at vi ikke skal være så redd for hva slags type kunst vi presenterer for barn og unge, må ha et blikk på hvordan vi gjør det. Og vi har et ansvar for å ikke skade mer enn vi utvikler. Risikerer man å forstærke etablerte forestillinger om hva barn og unge liker, forstår, og kan erfare eller motsatt ikke liker eller ikke vil forstå? Ja, det risikerer man absolutt. Jeg har lyst til å citere Ida, som sitter i Kulturtankens ungdomsråd, som sa på et seminar som du kanskje også varlig spett, hvor vi hadde samlet, for det driver vi med i denne Kulturtanken. Vi har samlet utan det styr utom at KS-kunstnetverket folk fra skolesektor, fra kultursektor, altså for å snakke om den kulturelle skolesekken og for å snakke om kunstskulturen til barn og unge. Og der hadde vi med Ida, for ungdomsrådet, som sa nettopp det, gi meg gjerne det jeg ikke vet hva er eller forstår, men gi det til meg i en kontekst som gjør at jeg skjønner hvordan jeg skal forholde meg til det. Jeg tror barn og unge ønsker å bli utfordrende, de ønsker å bli provosert, og kan godt få ting du ikke liker, så for meg handler medvikning ikke å gi barn og unge det de vil ha, eller det de tror de vil ha. For meg handler det om å respektere at det er noen spesielle rammer rundt formiddlingen av kunsten til den målgruppen. For å ta den kulturelle skolesekken, siden Lisbeth nemte det, og siden det er hovedoppgaven til kulturtanken, må det, men kulturelle skolesekken, er å sikre at barn og unge får et likevært og prosjenelt kunst og kulturtidbud av høy kvalitet, uavhengig av hvor de bor, slik, at de kan gjøre seg kjent med å utvikle forståelse for et varieret spektir av kulturetrykk, og ja, elevene skal møte kunsten de ikke visste fantes, eller for den saksjil, kunst de ikke liker, eller bli provosert over, men vi må forholde oss altså til konteksten. Og jeg ønsker for den kulturelle skolesekken, for først, at den var all evighet. Skal vi lykkes med det, så må skolen også forstå at den er viktig. Kanskje de til og med trenger å oppleve at den er litt nyttig i den konteksten. Men uansett så ønsker jeg meg for DKS at det skal være en motvekt til det algoritmestyrte, kommersialiserte tilbuddet som vi snakket om på vårt møtegår, at dominerer barn og unges enorme kulturkonsum. For det står jo ikke på interessen, det står jo ikke på konsumet. De har tilgang på en hel verden av digital kunst og kultur hele tiden, men de trenger å bli utfordret, og det er noe jeg er rett for, så er det disse algoritmene som gjør at man netop ikke blir utfordret på det man trenger, men at man havner inn i en slags maskin av konformitet. Så nå er det med 10. Du må passe meg. Nå hadde jeg lyst til å løfte blikke litt i grann, og det er jo litt med utgangspunkt i det Lisbeth nemte at jeg var så heldig at jeg fikk lov til å samarbeide med Trinesjegrande, da hun var kulturminister, og må skrive den første kulturmeldinga, stortingsmeldinga, som vi hadde hatt på en 10-års tid. Hele poenget med den meldinga, heller Trinesjegrande prosjekt med den meldinga, var å si noe om nettopp hvorfor det er viktig med kunst og kultur i et samfunn. Om vi lykkes med det, får vi andre vurderer, men vi formulerer til oss noe i hvert fall slik. Kunst og kultur er yttringer med samfunnsbyggende kraft, og kulturpolitikken skal bygge på yttringsfrihet og toleranse. Kulturlivet og civilsamfunnet er forutsetninger for dannelse og en opplyst offentlighet og dermed en investering i demokratiet. Og det morsomme med det, eller fine med det, er at dette er veldig lite kontroversielt. Dette vil politikere fra alle deler av politiske respektoren ikke til og tenke at dette er viktig. Og da er det rart hvorfor det er så vanskelig å argumentere for kunstens plass i skolen og hvorfor kunsten nesten alltid tapes når det må gjøres prioriteringer i offentlige bordsjetter. Vi må rett og sett, og vi som er regnmatt i flest av de som er interessert og sitter her nå en god vers etter middag, og hører på meg snakket, føler seg hjemme i kulturfeltet. Vi må bli veldig mye bedre til å argumentere for hvorfor det er viktig. For å trekke linjer litt tilbake den forre debatten, Morten Tråvik sa jo også på sluten, jeg kan ikke fortsette med dette hvis ikke jeg får penger fra staten, og det finnes altså ikke en eneste offentlig kron i dette lande som ikke er prioritert av noen politikere. De er gjerne demokratisk valg, og så kan man like eller ikke like de som bestemmer, men det er nå sånn at jeg er en demokrati entusjast. Det synes jeg er bra, og jeg håper at kunsten kan være med og nettopp styrke akkurat det. Og så har jeg lyst til siden vi nå nærmer oss en kommunevalgkamp, eller er i det, og bare sier en ting som jeg synes er litt synd, og hva jeg tror kultursektoren bommer litt, og det er at for kultursektoren så er statsbudgetet i veldig stor gratis statusbudget. Og nå har jeg liksom et minnert til. Jeg skal prøve å lande det. Jeg har hatt møte med jeg har hatt møte med institusjonsledere i jobbet min i kultursdepartemange, som har vært helt åpne på at de kan gå ned i drivstilskundt, bare de får penger fra staten, og ikke fra kommunen, eller fylkskommunen. Og så sitter det flinke folk som er P. Morten her som er fylkesdirektør i Vestland, som absolutt forvalter et fornuftig skjøn når det kommer til kulturportik. Så jeg tenker at det er en låst opportunti for kulturlivet, og ikke faktisk være litt mer interessert i å gjøre dette viktig for lokale politikere. Og da tenker jeg, da er det min lille refleksjon, nå må jeg bare legge fram de, for jeg kan ikke se på de legger, for da bruker jeg for lang tid. Etter, jeg har lyst å bare løfte en liten, et litt sånt varske, fordi vi er helt avhengig av at de som er valgt til å prioritere økonomien, ønsker å prioritere kunst og kultur for barn og unge, og for voksne og alt. Og da mener jeg, det er skummelt, om vi i kunstfeltet ikke er reusen nok til å tåle at de politiker som faktisk interesserer seg, trokker litt feil, sier litt feil. Jeg tror vi er tjent med, og heller heier fram alle, som har litt ren engasjement, for det feil til vi holder på med, og ikke skremme politikere unna med å låse ordskifte i et spor. Det var bare helt ærlig å si at jeg satt og hørte på debattet, så kjente jeg jeg var litt glad for at jeg slapp å sitte i panelet. Det blir litt skummelt. Jeg ville vært litt redd for å si at noe som Mårten tror vi kan bruke veldig andre. Man blir politiker fordi man vil utrette noe. Da må de få lov til å mene noe om feltet vårt faktisk, selv om de ikke er rettroende, og selv om de ikke har gått på universitetet i agder, og har lært kunstpolitik. Da ble det sånn. Hallo. Hjertelig takk for det. Tror du dette er noe å ta med seg for så ting? Ja, kanskje det. Absolutt gøy. Det koste meg. Nei, jeg tenker dette mer erfare, betydningen er det, kanskje, at politikere må kjenne for det. Ja, men derfor jeg syns den kulturelle skolesekken er gullig i kulturpolitikken, fordi at den faktisk den det eneste politiske tiltaket når absolutt alle, i en viktig format i fasen. Da må vi få til at ikke det etterlatt i intrykk er den kulturelle soveposten, men den kulturelle fantastiske opplevelsen som traf oss. Ja. Vi må rett og slett avslutte dette arrangementet. Kunst er viktig, ikke nyttig. Jeg vet ikke hva dere tenker, Monika, og Annemette, vi må ha en liten oppredning. Så kanskje, men tusen takk, Øystein, og Annemette og Monika. Den gangen hadde vi mis hakser. Vi har ikke det i dag, for etter hvert. Annemette og meg har gjort det veldig mange ganger. Vi har funnet ut at det er ganske gøy å nøste tilbake. Løft opp et nøste og begynne å nøste og følge tråden tilbake. Så hvis noen har lyst i det, så er vi glad for det. Hvis noen vil videre, så må det komme der løs. Og så takker vi på fremmede. Visste du at en av oss ble oppfordret til å jobbe i et fengsel? Visste du at en av oss har vært publikum på Aarandals suga i fjor og står på scenen i dag? Visste du at jeg elsker å fiske med beste far? Visste du at en av oss hadde et angstanfall på vei hit? Visste du at jeg kjøper rødt lys, både i trafiken og i livet? Visste du at en av oss har fått telegram fra Kongehus? Er større å dele din lands? Gjerne Stoler, ja. Dette var et lite utdrag fra Gaterlangs. Nå er det dere vil se under Asitai-festivalen i september i Kristiansand. Og vi som er her i dag, det er en liten del av Gaterlangs scenekompani. Til vanlig så er vi mellom 15-20 styk. Disse som er her også kunne komme hit i dag. Men jeg ser at det var ikke plast i flere på scenen uansett, så det passer veldig bra. Vi vil gjerne fortelle litt mer om Gaterlangs scenekompani. Jeg heter Sundi Vasole, og har med meg Mariane Nøttved Knutzen fra UIA. Så vi vil fortelle litt for dere. Så vi kan veldig lyse å sette meg ned i en stol, kan vi gjøre det? Kan vi ikke det? Vil du sette det igår, Gater? Ja, ja. Vil dere også sette det igår? Kanskje du kan stå bak her? Du kan stå der. Vaskegod, Ken. Vi sidner bare med Marane. Gaterlangs scenekompanis, Sundi Va. Vi startet dette uti fra en tilfellig møte på en konferens i skjelden, hvor vi så noe som heter Streetwise Opera fra London and Manchester. Det handler rett og slett om at de tar hjemløse fra gaten, og så lager de en opera sammen. Dette er tilbuddet, og dette er noe vi ikke har i Kristiansand. Også er jeg jobbet med teateri fengsel i 12-15 år. Jeg har gjort en del erfaringer med å jobbe med prosesser der, med litt sånn, kanskje å si, veldig mye motstand, i noen veldig vanskelig rammer. Så den erfaringen jeg har opparbeidet med der, kommer også å skåtte til nytte, kan man si, når vi startet for et år siden. Så dette samarbeidsprojekt mellom Iogité, sammensenteret og universitet i Agdør, fakultet for kunstfag. Så dette har blitt en del av kunst i samfunnssatsningen til universitetet. Så det er jo vi veldig happy for. Sunneva, hvordan jobber vi egentlig med Gatelangs? Vi jobber jo utifra et princip, der alle deltagene, altså vi, vi er veldig opptatt av at det er et vi, det er ikke dere og oss, det er alle sammen. Vi jobber device, fordi vi har kjent med det begrepet, der alle er med og deltar inn i prosess. Vi starter ikke med et ferdig manus, men vi starter med ideer, vi starter med associasjoner, vi har kanskje en tematikk vi har lyst til å jobbe utifra, og så associerer vi rundt en tematikk inn. I fjor hadde vi en forestilling hvor tematikken var Euro. Hva er Euro for deg, hva er på en måte et større begrepp, altså man kan trekke det lenger ut, og hva finnes det Euro i verden rundt oss, altså fra de små tingene som er på en måte å selv til det store bilde. Denne forstilling vi jobber med nå, fram mot asitei, det går under den tematikken som den festivalen skal bare prege, og det er jo det som er livsviktig, og dødsviktig. Som økse og apoterer og seilbått for å nevne noe. Vi jobber med, vi prøver implementere oss selv da inn i forestillingen, våre erfaringer, og det vi sitter på våre tanker, våre følelser, våre liv, så alle, hele gruppen er på en måte en del av forestillingen, med på formeinnehållet. Og vi snakker ofte at vi skal være rå, vi skal være ærlig og brutale i vår ærlighet, fordi at det nå vi synes er viktig, fordi vi har så variert bakgrunn. Og det skaper jo også et meningsmangfold, og en kropslig erfaring å leve det liv, som vi også på en måte tenker som en del av våre performancestrategier da, at vi vil vise det ekte, det levde, det rå og brutale, uten at det skal bli selvekliverende og privat, for det er vi veldig opptatt av. Vi skal ikke gå over krænser. Og så er det et aspekt også som vi har vært veldig oppmerksom på, det at når vi lager teater, så skal vi lage teater for fiffen. Vi skal lage teater for folk på gaten, så billetten skal koste en krona, alle skal kunne rå til å se oss, fordi at alle så forsvinner litt poeng, men hvorfor skal vi lage en gattelangskomponi som skal spille for kultureliten av fiffen? Nei, det fungerer ikke, vi må være helvete, for at vi skal spille for kultureliten av fiffen. Jeg har litt lyst til å også bare forklare dette med, for nå snakker vi om Streetwise Opera i England. Sett den, ja. Vise sitter her, er jo ikke hjemløse. Så det er jo ikke, vi må bare oppklare litt der, tenker jeg, for i gattelang, scenkomponi, så har vi jo, alle har jo en bagage, det har jo alle mennesker, noen har litt mer enn andre. Men hensikten med denne sammensetningen av mennesker er at man skal kunne, alle kan være med. Til og med dekanen kan forlå det å være med, ikke sant, hvis du har lyst. Alle er velkommen til å være med, fordi det bidrar til at man får flere synspunkter på den tematikken vi skal jobbe utifra. Om man har vært tidligere rusavhengig, eller om man fortsatt sliter med rus, eller om man har psykiske utfordringer, eller om man jobber i en fotobutik, eller om man, eller om man har flyttet fra bergen til Kristiansand. Det er mange former for utenforskap. Det er mange former, mange som ønsker en tilhørighet, og det er ikke bare, det tror jeg egentlig alle kan kjenne på. Vi er jo opptatt av å prøve å lage ett fællesskap hvor vi kan være forskjellige, og vi kan tåle å være uenige, og vi kan tåle å rumme alle som er... Det er ikke noe som skal være det som vi nær. Ja, vi skal være den vi er. OK, Lise. Nå har du vært med i gattelangstiden. Vi startet. Nå får du mikrofoner. Hvorfor begynner du egentlig i gattelangst? Jo, jeg synes jeg er spennende å være med. Og det gir sånn mestringsfølelse. Jeg synes det er kjekt å jobbe i en gruppe, og skapa det sammen med noe andre. Og du møter deg selv i døren noen ganger. Du får utrykke deg selv, og du møter nye sider av deg selv. Og du er vokser som menneske på en måte. Veldig fint. Helge, hvorfor begynner du da? Jeg var på noe som heter fritid for alle. Stemmer det, sunniva? Nå sånn, ja. Og så trafjer jeg sunniva. Og så... Det er det enige om at jeg skal begynne. Ja. Sånn var det. Ja, for da ser du noe viktig at det er fritidstilbud. Det er jo et fritidstilbud. Ja. Og det koster ingenting å være med, som andre fritidstrelaterte ting gjør. Og det er også for det at vi skal være på alle samfunnslag. Så det var veldig viktig poeng å huske. Også det. Takk for dem på mineren, Helge. Ken, nå sitter du rett bak med her. Vi har jo vært på tur i drommen, for ikke så langs inn på kulturtringen der, og fikk litt om Gatelang så våre opplevelser og erfaringer med det. Kanskje du sier litt hva Gatelang så betyr for deg? Det er mye selv. Det er vanskelig å dekke med få ord. Det er mange mennesker som er blitt veldig glad i å trygge på. Jeg føler meg god nok å akseptere for denne med mine feil og mangler. Jeg har vært hjemløs, og jeg har hatt hjem. Og jeg har trus i de midte 40 år. Jeg hadde ikke noe lyst til å begynne med det her. Jeg jobber på et lavt herrskull, brus og fikrateri, og så kom siden jeg ville ha meg med på dette, og så hadde jeg noe for det. Jeg gikk den så tært, og det kan andre gjøre, tenkte jeg. Og så maeste og maeste, og så sier jeg, ok, hvis jeg kan trolke sånn i 3K, så skal jeg være med. Ja, det var helt greit. Og da var jeg i det 140 kilo med vennet i år nå. Jeg hadde ikke sånn større å klare å gjennomføre det, men vi hadde sånn en trolkning av det på den påstillingen, så det ble fint for å leve noe i vår sammen. Du hadde 3K da, veldig merkelig. Du hadde 3K da, veldig merkelig. Du hadde 3K da, veldig merkelig. Ja, du hadde jo 3K en meter drommen. Ja, fint. Ja, veldig fint. Takk. Simon, du har jo også vært med egentlig fra starten. Det var ikke med på første forstilling på scenen, men du har jo blitt hus på et vår. Og det dikter du ikke har hørt, du må komme deg ut, er det da Simon som har skrevet, så jeg synes vi skal bare gi en korte applause for det. Vi snakker jo veldig hemmet med kunstig samfunn. Og hvilken betydning har på en måte gattelang som en kunstig samfunn, strategi, målsetning, hverens form? Hva tenker du om gattelang i et samfunnsperspektiv? Jeg har skrevet 1500 dik. Kan jeg ta det på rim, det du spør om? Nei, altså, vi er jo utrolig forskjellige her. Jeg utdannet er junkt, har jobbet i skuel i 25 år, har hoppt av det, har left litt drømmen som forfatter og sånn, og så har alle andre her i historie, og en utdannelse, og noen har kanskje utdannelse. Så det er jo mangfolde, altså, viser mangfolde så finnes. Og så du seier med spillet, du får fiffen, om det er gratis, det kan diskuteres, det er blod, svett og tåre, er det ikke det? Men jeg har lyst å henge av meg på to ting, og det er den tryggheten. som er i denne gruppen. Også er det at vi kan verkelig ikke få lov til å være den personen vi er. Nå er vi bare 6 stykker i dag, vi var i Bergen, då var vi noen flere, og då hadde vi 2-20 minutter, og så skulle det ikke være riktig å få flåga på vegen, jeg håper jeg dere likte det litt, men det er reist i sammen, med vader i sammen, og med komhim i sammen. Vi overlevde den turen, og det gjorde sammen og felleskapet, som vi på en måte har skapt, og den er til høreligheten, for vi har jo mange utfordringer i samfunnet, hører jeg til i akademi, eller hører jeg til i denne gruppen som strikker, eller i denne vinnklubben, og her får vi et felleskap på tvers av samfunnslag, på tvers av levedeliv, og vi bygger bro, og vi utvidder horisontene hverandre til hverandre. Jeg har lett masse om både å være såre, bare sammen med og i situasjoner, og at jeg kanskje pusser noe, fordi noe vil jeg ikke, at vi skal gå i en retning, og så merker jeg at noe går for langt, så nå må jeg trekke meg tilbake, fordi det er ikke sånn at vi skal stille hverandre ut, vi skal stå der sammen, og da må vi finne den andre gildende middelvegen, hvor vi alle kan være og bestemme, hva vi har lyst til å være med på. Vi snakker jo om ulike samfunnsutfordringer, som vi har, ekonomi er en ting. Intektene er jo ikke noe alle har, som vi ikke kan ta for gitt, og da må vi også snakke om verdighet, og ikke vedledighet. Det skal ikke være et vedledighetsprojekt. Det skal være verdighet, alle skal kunne bidra. Som dere kan se tappet bak oss, det er scenografien fra forrige forestilling, og det blir liksom et varemerke for oss. Det er sammensatt, det er lappar fra ulike plag, som er betonert av alle sammen her. Kent sin kjorte, for eksempel er den blå her, som også er et synlig tegn på, hvem Kent har vært før, og hvem han er nå. Der er brudstikker fra duker, og honkler, og levet liv, og sammen blir dette et symbol på gat langs. Det synes sammen med gull, fordi et japansk filosofi, når noe går i stykker, så limer vi det samme med gull, og da blir det hele litt mer verdt. Det var også å komme det fra Canada. Kent suge var det det hette. Det har også blitt en del av gat langs. Se noen på 10 var kjempefint. Har du noen spørsmål du har lyst til å stille? Ja. Vi har det veldig fint sammen. Men så er det også utfordringer. Vi støter jo på utfordringer unnaveis også. Det er mange forskjellige meninger, og mange ulike meninger fra forskjellige bakgrunner. Er det noen av dere som tenker, eller som har lyst til å fortelle noe om det? Har vi møt noe motstand? Er det noen som har noe tanker om det? Har vi møt noe? Nei. Jeg ser egentlig ikke noe motstand. Vi har jo fått til det vi har håpt. Og jeg ser jo en lys frem til få gat langs. Det er det. Det kommer stadig nytt material inn. Der er jo bevegelse hele veien. Jeg tror det er med mange sæsoner. Jeg har vært gjennom og videre og så videre. Det er veldig fint. Helge har definert disse forestillinger som sæsoner, og det er ganske greit for å holde seg til. Husker du sæsonen? Ja, det er veldig fint. Nei, her er noe andre tanker ute. Vi må se litt om hva som skal skje i Kristiansund. Vi skal ha kvar vår handleboken. Det er litt kult. Og så er det jo spurt å gjøre vel. Hva skal vi ha opp i handlebognet? Vi skal ha livet vårt. Det betyr at jeg har mi personlige handlebogn. Dess betyr noe for meg. Hvem skal ha si handlebogn? Dess betyr noe for henne. Vi skal ikke overnatte det. Vi skal ikke overnatte det. Jeg har bestilt fint ved. Og så skal vi kjøre vognet med oss rundt. Jeg kan lyst å si helve av Kristiansund, men da skrev jeg folk av. Men det er nere i treste dette vi skal foregå. Vi skal kjøre vognet våre underbrugere og øvebrugere. Og så skal vi ha publikumbeslipp. Og så skal vi stoppe og ha performance, som er et flott engelsk ord som glert i dag morges. Så vet du hva? Det der projektene, det er under en måned, det er general, til meg går i hilden faktisk alt. Så du kan si, det hese blir så andet. Jeg får det en av de andre. Men Marianne, dette er seg jeg. Du har enorme, positive respekt for meg og for grupper. Som dere skjønner, så går dette på helsenløs. Vi tenkte vi skulle bruke litt av de siste minuttene på å åpne opp hvis det er noe som har noen spørsmål eller kommentarer fra sal. Før det kan vi si at en annen utfordring, som jeg og Sunni var kjenne på, som skal drifte og styre og lede, det er alltid dette økonomiske. Når vi snakket om politik og satsning, så skal man satse på et sånt prosjekt som typisk gatelangs og støtte det alt man kan på et land nivå, fordi det har en dobbelhet. Vi når et nytt publikum i en by som har høy grad av fatt i dem. Vi er også litt opps på hva vi snakker om når vi snakker om kultur, støtte og økonomi, at vi tenker også av andre type prosjekter inn der. Ja, det blir en leiten appell her på slutten. Er det noe som har lyst til å stille noen spørsmål eller noen kommentarer? Vi er ikke farlig. Kanskje vi har vært dem, men... Ja, jeg kommer opp til den. Arim, litt stærk stemme, så jeg kunne fin klart å se dekker det. Men kjære dere, jeg kjenner jo flere av dere. Og de jo indtryk på meg, når jeg ser ærligheden i uttrykket deres. Det er det ekte. Det er det ikke juks. Det er det er lebt liv. Det er ærlige mennesker. Tusen takk. Nån andre som har nå er de veldig... Ja, Marius. Tusen takk for kjempefinne framfring. Jeg synes det er veldig spennende om hvordan det jobber. Jeg har lyst til å spørre litt mer om den prosessen, med at dette er et utgangspunkt i deres perspektiv på begreper som euro. Hvordan på en måte man skaper noe nytt utifra sitt perspektiv. Og sitt blikk. Og den prosessen er å jobbe med. Og jeg kan se form av at det er litt sånn håndtverks- teaterverket som kommer inn og setter kreativiteten i et system. Men jeg har lyst til å kunne fortelle mer om å gå fra ikke vite hva vi skal lage til resultat. Vi har noen svære på det, så vil jeg bare si at det første spørsmålet jeg hadde korremane så hennet. Jeg hadde det at vi måtte ha humor i. Eller så hadde det ikke noe gøy. Vi har litt humor og sånt, men det er jo mye... Vi samles hver manda for å sette sammen en manus. Det kommer opp en idé, og så bygger vi bare på. Vi har litt sånn lappetappet. Så har vi forskjellige biter. Vi har litt så mye enn chef. Alle kommer med inspill, og så vinner flertallet, vil jeg jo si. Vi skaper materiale utifra tematikken. Vi har lappetappet, og så syver vi det samme til rekkefølge. Vi jobber også dramaturgisk. Vi jobber mye med fysisk uttrykk, så vi ikke hele tiden tenker det bare språket, men kroppspråk, musikk, bevegelse. Vi jobber med denne performative utgaven av oss selv. Det er ikke Marianne og Simon og Ken og Sundin, og Lise og Helgi som er her, men det er den sene utgaven av oss. Vi jobber i den kunsttradisjonen i større grad, og der har vi personlig, men vi er ikke privat. Vi jobber med uttobiografisk materiale. Til eksempel hadde Forustilling så laget Simon et dikt om Ken sitt liv etter et kort treff, som var veldig... Det trappes på veldig mange måter når han lese det opp for oss, og da skjønte vi at her er det noe, og dette vil vi bruke, så satt vi det sammen med at Ken dro alle over scenen. Så det er egentlig to biter som har sjov med hverandre å gjøre, men oppstår det en koneksjon. For å prøve å sette et litt kunstneriske bilder også på hvordan vi jobber med å syte ting sammen, og hvordan alle ting møtes, og så oppstår noe nytt. Det er jo litt mer fordypende, Marissa. Vi jobber med mange forskjellige slags elementer, både skrifter. Vi har brainstorming på tusenvis av post-it-lapper, og vi kan jobbe med bevegelse-sekvenser. Vi kan jobbe med tabler. Det er mange tillermingsmåter som vi bruker i prosessen. Så det er... Vi er gode sammen, professionelle, så godt vi kan på våre måter som vi er professionelle på. Vi er jo mennesker i begynne og grunner. Det skinner vi gjennom i alt det vi gjør. Så det har vi snakket en del om, at det må også få lov til å være en del av det. Så vi er ikke skuespillere på den måten, men vi er utgave av oss selv. Er det noen andre som har lyst til å stille et spørsmål eller har kommet kommentar? Ja. Det vil jeg gjøre om. Jeg lød på å komme det til Oslo. Vi skulle ha en som performes i Kristiansand. Er det Torne? Da skal jeg huke deg. Hva leder den? Vi er ikke kommet så langt den. Vi forlever Bergen og Kristiansand. Velkommen til Kristiansand, tollte til 14. september. Da har vi tre forstillinger. Og så får vi se om vi kommer oss Oslo etter hvert. Det er selvfølgelig alltid et økonomi spørsmål. Vi er fortsatt i startgrupper, fortsatt i prosess med å få dette til å rulle og gå. Forløbet er det hva vi får, litt midler her og litt der. Vi gjør det vi kan utifra det vi får. Vi håper at dette skal bli noe som kan være finansieret over lenge tid. Jeg som selvutnød produsent, sitter litt med det ansvaret. Vi gjør det sammen selvfølgelig. Men det er alltid en vei å gå når man starter på et prosjekt som man må bevise at det har vært noe. Det er vanskelig å få det til å rulle og gå. Vi har UIA som en samarbeidspartner, og så har jeg jobbet som daglig leder på sammencenter i Kristiansand, som har vært et lavtarskilt tilbud for Rusavhengig. Nå har jeg sagt opp min jobb der, men tatt med gatelangst videre. Det er en ting jeg har lyst til å fortsette med, for jeg ser en veldig stor verdie i det. Men da er det alltid økonomi spørsmål. Så vi måte fri litt til alle vi møter på vår vei for å få dette til å være noe som er permanent. Men vi må kanskje bevise at det er verdifullt. Det håper vi gjør, både med tanke på vi som er en del av dette, men også publikum som får lov å komme og se, som Renner var inn på, så hadde vi forestilling i november på alle dine scener i Kristiansand. Vi valgte bevisst å ha det på en scener som er litt mer gatenart, og det er det som er bellengelig for alle. Fordi vi ønsker at de som ikke har mulighet å betale 600 kroner for en teaterbilett på kjilden, kan komme og se teater og ha mulighet å betale en kroner eller to kroner. Vi hadde en av mine brukere på sammencentret som betalte 200 kroner for en bilett. Fordi han mente det var verte. Det var de penger han hadde i Lomeboka. Han hadde ikke vært og sett teater på kjempe lenge, og dette var stort for ham. Vi ser i hvert fall en verdie, og vi håper at flere også ser en verdie i det arbeid vi gjør. Førs og samme, er det alltid ikke tåg nå slitt jo det, men det er også et oslo, Kristiansand oslo. Hvis du har litt kontakter der, så er det også en spennende måte å si at Jo Ramme kan ha 5.000 kroner hvert stort kjempe til å stå i helg. Jeg ser veldig vekk i håpet med kjempe, Marianne. Jeg tror vi er avslutter her, hvis det ikke er... Vi vil også si i forholdet at vi jobber i en relasjonell omsorgsestetikk, bare sånn at det er navnt inn i arbeidet vårt. Det er en stor del av arbeidet vårt sammen. Det er også det relasjonelle estetiske omsorgsperspektive. Vi er gata langs. Takk for at vi fikk komme her til Arenda Tuka. Da begynner vi. Mitt navn, Darle Nogor. Jeg har gleden av å ønske alle som er velkommen til en teames panel på det som er den beste tidsslåten på programmet Arenda Tuka. For å forlotte å diskutere forskning, metode, prosess og så videre. Jeg typer at det er ganske mange som har reddet gått inn i den andre delen av Arenda Tuka-programmet. Men vi skal forsøke så godt vi kan. Prat om å diskutere og forsøke å komme litt frem på et tema som er veldig viktig. Og så har vi tarten oss et lit panel. Formålet er å diskutere, bringe frem litt mer kunnskap om en riktig tematikk. Thema, What kind of research is artistic research and what role does it play in society? Det er en litt fin måte å si hva er artistic research eller kunstnæsk utviklingsarbeid og hvilke rolle har det for noe i samfunnet. Min rolle er professor ved universitet Jagdor. Jeg er professor i ritmisk musikk, men med specialiseringen for digitalisering av Musikpansjen. Men jeg er også leder av vårt nye center of excellence, CREATME, som heter center of excellence in for utdaling. Og det heter CREATME. Det er center of excellence in for creative use of technology in music education. Kunstnæsk utviklingsarbeid er en vesentlig del av det vi skal gjøre i løpet av de neste fem årene og forhåbentligvis også de neste fem årene etter der. Det er ikke alt vi skal gjøre, men det er en viktig del av det vi skal gjøre. Derfor er det å få en fellesforståelse om hva vi legger i det og hvordan vi bruker det og hvordan vi bruker det i forhold til andre form for forskning. Det er viktig. Med meg for å diskutere dette så har jeg fått med meg Ivar Grydland, Frenom H, Jonas Hovden-Kjøvogg, Kristine Hof. Vi skulle ha med oss Toren Eriksen, som er først og mensig hos oss på Rhythmisk Musik, men hun ble issyk. Og på veldig kort varsel så sa vår kollega Andreas Våler Røssholm Ja, til å bli med. Det er helt topp. Og så har jeg lyst til i løpet av runder våre. Det er en litt deltagende sengs sånn at vi har veldig lyst til å ha spørsmål eller tilbakemeldinger fra det som sitter her. Jeg vet det mange her som har tanker om og som kan mye om dette feltet sånn at det er ufullt mulig å melde seg på. Forslaget mitt er at vi begynner, vi inleder litt grann rundt hva vi legger i begreper. Undervei så skal vi gjøre noe som ble trodd i framdelen til morgendag at vi må huske på kunsten men undervei skal vi høre litt grann musikk. Og så etter det så håper jeg at folk kan melde seg på og gi vi noen kommentarer eller spørsmål. Bra. Da begynner jeg egentlig med første spørsmål og det er rett og slett hva er kunstnere skutviklingsarbeid. Hva legger vi det? Skal jeg prøve meg på en kort definisjon? Kunstnere skutviklingsarbeid er en forskningstradisjon der kunstnere stiller kritiske eller undersøkende spørsmål omkring sin egen praksis og lager kunst på bakgrunnen av det. Eller lager kunst og stiller kritiske granskende spørsmål knyttet til skapelsesprosessen på en måte av denne kunsten. Så det er en kombinasjon av at det er et kunsterisk produksjon, og en undersøkelse av en refleksjon rundt de prosessene som ligger til grunn for kunstproduksjon. Jonas, stemmer det med din definisjon? Ja, det gjør jo det. Jeg heter Jonas Sjøvåg. Jeg har vært tippendrat via siden september i fjor. Så jeg har håpet på et år og det betyr jo at pendelen svinger stadig mellom å forstå hva jeg har håpet på med og ikke forstå hva jeg har håpet på med. Så det er på en måte bare sånn. Det er en del av den forskningsprosessen som jeg ser, og stadig setter seg i posisjoner hvor man kan være tvillende og kritisk til det man selv har håpet på med. Og innfor det kunstneriske grenen av forskning på den måten så kommer det fra praktisk en praktisk basert forskningsmetode. Så betyr jo at man gjør noe og så ser man om det virker og så tenker man seg om og så gjør man det eventuelt en gang til. Og i hele tiden så producerer man kunst i mitt erfølte musikk på grundlaget de erfaringene man gjør seg. Så ja, sånn jeg ser det, så stemmer jo i vores forklaring av sak. Kristine, du har både tatt en mastrotening og jobber aktiv som artist. I hvilken grad er kunstnets utviklingsarbeid eller kunstnets forskning en del av ditt arbeid? Per nu ser det jo på en måte ikke direkte det, men jeg har holdt på å bli steptipendiant. Da tenkte jeg at min tilmærming til kunstnerisk utviklingsarbeid var at det var en måte å understå at det var en måte å undersøke min egen musikk på måte, og mitt eget kunstneriske virke som utdøver. Men også som det blir sagt her, reflektere og eksperimentere og på måte at en mulighet for meg å kunne kombinere ulike metoder så både få input, snakk med andre, også få output for min egen del i form av musikk og refleksjon, og foropentligvis noe nytt og intresant. Andreas, du jobber jo jo inne for både det skapende og det mer tradisjonelle vindskapelige. Hvordan ser du på din ditt arbeid i forhold til kunstnets utviklingsarbeide? Ja, så jeg nærmer meg innleveringen på en period. Jeg gjør det vi kaller for en kombinert vittenskapelig og kunstnerisk avhandling, så noen vil kanskje tenke på det som artistic research, men så andre vil kanskje tenke på det som litt mer vittenskapelig. Det kan man bli litt forvirret av. Men det er jo noen tanker om relasjon mellom den estetiske praksisen, den estetisk opplevelsen, og hvordan det forholder seg til på måte andre relevante diskurser og diskusjoner som relaterer seg til musikken. Ja, kanskje et dårlig svar, men jeg kan begynne litt dårlig, heller øke etter hvert. Det er et svar, det er bra. Det som jeg tenker er viktig å få fram er at den kunnskapen som kunstneren kommer fram til, de erkennelsene som man i delset hvert fall kommer fram til, de er jo en annen type kunnskap enn det man kommer fram til gjennom andre forskningstradisjoner. Den erkennelsen som man kan komme fram til gjennom arbeidet med kunsten, den vil antagelig være veldig anledes enn den kunnskapen man bygger, vi har forsket på kunsten, altså stå utenfor å se det trakt til kunsten fra utsiden. Men det er litt så spørre om å være litt mer spesig. Hva slags type kunnskap er det ikke vi kan gjøre gjennom mer tradisjonell forskning? For det er jo noe av det som også blir kritisert for. Hvorfor trenger man en ny tilnaming til feltet? Hva er det ikke vi kan finne ut gjennom de mer tradisjonelle løperne? Jeg vet ikke om jeg greier å gi et godt eller ennlig svar på akkurat det, men det er jo sånn innfor musikken og all mulig ankunst at man gjør seg andre erfaringer når man gjennomfor en praktisk utdøving av det feltet man driv med. Samlingene med det som Ivar sier, å stå på utsiden og si noe om feltet. Og grunnen til det er jo fordi at hvis man står på utsiden og skal teoretisere om noe, så velger du da et spesifikt punkt innfor et eller annet som du så teoretiserer rundt. Mens når du utøver kunsten eller utøver det var noe enn er man driv med, så vil man arbeide. Man gjør bestå av en hel rekke av disse små komponentene som så virker på hverandre og som totalt sett vil lede deg i en annen retning og gi et annet resultat. Altså, uitsatlig da i form av kunstnerisk produksjon som i tillegg har en ganske stor reflektiv komponent som hører til. Den kan vi ikke gjøre det. Gjennom en hybrid eller gjennom et vanlig program? Absolutt. Jeg mener ikke å si at det er noe bedre enn det andre. Vi trenger begge deler, men det er viktig å forføre om at den kunstkapen som i mangle noe bedre over selvgranskene KU, forkortelsen for kunstnerisk utviklingsarbeid, det er gjerne KU, altså en som driver med kunstnerisk utviklingsarbeid den form for selvgranskning vil nok gi tilgang til en annen type erkjennelse. Det er hvertfall det som er påstandet min. Og det som er interessant er jo, altså, når noe så dagedags som refleksjon på en måte blir så pass viktig kjille for selvforsklingsarbeidet, så sier det seg selv, altså, det er ikke sånn at komponister, kunstnere, musikere som ikke driver med KU-arbeid ikke reflekterer, selvfølgelig gjør det det, altså, det er jo det å følge dag og dag, så det gjør vi selvfølgelig, og selvfølgelig er også kunstnerisk praksis utenfor et POD-program, er selvfølgelig også prega og informert av refleksjon, men hele poeng er at gjennom kunstnerisk utviklingsarbeid, så tvinges man inn til å kanskje historielle mine grad systematisere det refleksjonsarbeidet, som igjen kanskje kan gi en annen form for kjennelse, da. Andreas? Ja, og så er jeg studieprogramleder, så jeg har på en måte et overordnet faglige ansvar for de elektroniske musikk, bachelor og studentene, og så veier jeg det litt på master, og det som også kan være interessant, som jeg ser tenker litt på her, er hvorfor er artistisk research relevant for studentene, og en ting som jeg ofte tenker på der, er at vi har et enklere et mandat å fokusere på, og utenne studenter som har interessant kunstneriske stemmer, som kan delta på en måte, både i diskursen og presentere musikkensin, og å drive med det som du bruker over selvrandssakene på en måte, så er det en del av det, det å stille spørsmål til sin egen kunstneriske praksis, og så lærer det seg til å kunne bruke refleksjon som en motor for å kunne videreutvikle seg, og så når man er ferdig i mutandingen, så lærer man seg til å tenke litt og reflektere rundt i en kunstnerisk praksis, og på den måten, ja, man kan ikke få en langsiktig virkning av den refleksjonen. Et dapp point, sånn sett, er også at man tilgjengelig gjør det erfaringskunnelaget, og den refleksjonen man har for andre, sånn at de kan bygge videre, akkurat sånn som man gjør innenfor og kommer fra sånne erfaringsbaserte opplevelser som man gjør seg selv i en utøving av et eller annet. Så har man et større overblikk, og man har en tettere kontakt på det som kanskje i mange tilfeller er en form for usynlig kompetanse, som ikke snakkes så mye om, tenker jeg. Jeg vil bare skyte det. Jeg vet ikke om man nødvendig har så mye bedre overblikk. Jeg kan jo, fra min egen praksis, kan jeg jo godt huske at jeg var den første til å miste oversiktene og hva jeg selv holdt på med. Men det kan ha en verdi, ikke sant? Og det er derfor jeg tenker at det er veldig viktig at kunstrisk utviklingsarbeid utvikler at man gjennom det utvikler metoder for å synliggjøre den refleksjonen på mest hensigst mest i måte. Og det er ikke sikkert at det nødvendigvis er gjennom en avhandling, for eksempel, som dokumenteres på annet vis. Jeg har lyst til å spørre deg litt, Kristine, fordi en del av den kritikken som kom frem i mor om dagen bl.a. handler noe om at utdanningsløpet innfor, det var en akademisering av kunstutdanningene som ble kritisert, og noe av det handler om at man i mindre grad fikk de kunstreske verkthøyrene som var forventet som en kunstner. Du er jo alumni fra oss for rytmesk musikk. Du har en musikkarriere. Kan du si noe om de verkthøyrene, gjennom din mastergrad, i hvilken grad har det vært verkthøyg både for en potensiell periode videre, men det er jo kunstnerisk. Jeg opplevde at det var en ganske god balanse både på Bachelor og Master, og at det var jo overtyngelig på det utøvende og det praktiske, og det synes jeg egentlig fungerer fint for min del. Jeg vil si at det var en god kombinasjon hvis det svarer på spørsmålet. Hvis jeg kan selv opp med to, det ene er det noe i den i det løpet som gjør at du kan gjøre noe som artist som ikke du endres kunne gjort gjennom du utforskans. Er det noe gjennom det løpet som du har tatt med deg? Absolutt. Og jeg har sett jo liksom med et bygge sett av ulike erfaringer og kunnskap og kompetanse som jeg kanskje ikke hadde fått gjennom å lære med musikkproduksjonen på YouTube, for eksempel, for det kunne jo vært et alternativ. Men en av grunnene til at jeg ønsket å studere på UIA, elektronisk musikk som jeg da gikk master og bachelor, var jo fordi nettopp at jeg ønsket å bli en bedre producent og bli bedre på mix, for eksempel. Og det følte jeg at jeg fikk veldig god kunnskap om på spesielt på bachelornivå, men mastergraden la jo opp mer til at man kunne eksperimentere mer på egen hånd, og hadde rett og sett mer tid til å fokusere på sitt eget artistprojekt, hvis man hadde det. Ja, og så lyst å følge opp lite se jo på musikkesskolen, der jeg blant annet jobber, så er det det at det er et ganske stort gap, og som man tenker jo at i og med at vi har en POD-utdanning, så skulle det være mulig å gå løpet fra bachelor til master, og så innen for rimlighetens grenser etter hvert nå fram til å kunne ta en POD. Men det ser ut at det er et veldig stort gap, det er jo de aller fleste POD-kandidaterne på musikkesskolen, i hvert fall. Hvis de har master i det helt hatt fra musikkesskolen, så har de gått mange år da før de nå er opp til en POD, altså bli vurderet som godkjent, så det er et hull der, og egentlig det er noe vi ikke har helt klart å få til i bachelor- og master-utdanningen, selvom vi forsøker å legge til rette for å fokusere på den måten og undersøke egen praksis på bachelor- og masternivå, så vi ser likevel at det er en lang vei å gå før det er sånne naturlige progresjoner, gjennom de tre syklusene. Andre, hva er de ordet i stedet? Ja, det er jo bare hvis vi fortsetter med litt på den tråden her, så er det ofte et spørsmål, vi gi ofte studentene at de skal levere noe kunstnerisk, og så begynner vi ofte med et refleksjonsnotat og så har jeg selv som lærer ofte lurt på hva et godt refleksjonsnotat er og det har jeg tenkt på ganske mye. Så jeg kan si det som jeg bruker å si noe som jeg føler har fungert berede er at det er noe som er utover en dreien teknisk beskrivelse av hva som skjedde som hvis man bager studentene reflekterer hva det valgene og hvilke ideal som driver de valgene så ser vi at der blir kommer refleksjonen opp på et litt høyere nivå, men det er også ganske vanskelig tema. Ja, å høyre noe, jeg er ikke helt sikker på om man alltid er ute etter nødvendig, så det høyre nivå heller, men et annet fokuserer på andre sider av refleksjonen. Før vi kom ut, så hadde vi kjapt kaffe en liten prat og nå hadde vi diskuteret da som det var litt for min egen del å forsøke å få et bilde av hva vi med altså hva er forskjellen, hva er hovedforskjellen mellom kunstnerisk utviklingsarbeid og med tradisjonell forskning og for minne så er det altså en del av likheterne altså det med det kunstnriske og vurderer det som data altså som grunn steinen i et prosjekt og det er jo veldig likt egentlig sånn vi gjør vanlig tradisjonell forskning og så var det en annen ting, og den som jeg synes var veldig interessant når vi satt sammen, det er at det er et krav til forskning også krav til kunstnriske utviklingsarbeid som skyller seg fra et vanlig kunstnerisk stipend som handler om at det er ikke bare en personlig altså det er også å ha en personlig utvikling men at du skal flytte feltet på et eller annet vis det skal være noe nytt på et eller annet vis og det skal bevege noe, er det en riktig oppfattning altså krav er noe mer enn enn bare at jeg har gjort noe som gjør meg bedre er det et forhold til et felt, altså til en internasjonale discipline ja absolutt det er jo et krav både ved opptak og uteksamling altså ved opptak skal det være en av til å bringe ny kunnskap eller ny erkendelse eller erfaring i et fak felt og det er det man skal svare for ved uteksamlingering og at dette da er det sakkyndig kommitet som skal vurdera om dette bringer ny innsikt til feltet så det er jo helt centralt det er ikke destrecklig at man har utviklet seg selv og det er ekseantall verk eller konserter som publikum får ta del i det er ikke destrecklig der det skal bringe fak felt videre på et eller annet vis så det er et kriterie jeg lurer på om vi skal høre litt musikk om det hadde vært ok kristine hoff ditt altreg og måd vi tenker på veldig mye tim men dette er uten noe det handler litt om den artiklen i Morgomlade det er fint å huske på på kunstnere det som hører på musikk det er dette vi har med så vi kan høre litt rannet på måd og si mellom 10 så hvis noen har noen kommentarer, noen spørsmål eller man har lyst til å melde seg på etter litt videre musikk og få la tingene synke tusen takk jeg tror kristine har lyst å si noe om du jobber mye med vokal og det var jo en del av det som kan bli et framtidig periodeprosjekt det var det jeg skrev masteroppgave om som var prosessering av vokal som vil si effekt man putter på stemmen, det kan være klang eller pitch correction som det heter eller delay eller distortion sånn at stemmen blir veldig sånn hva skal man si, brengt på måte så den masteroppgaven var en kombinasjon av intervjuet av andre producent av vokalister om deres forhold til vokal prosessering og kunstnerisk identitet på måte om den det var en relasjon mellom de to tingene også om det er identitet i prosessering av stemmen så det nå er jeg veldig opptatt av og som jeg har vurdert å gå videre med i et forskningsprojekt som jeg ikke har gjort senere så bra er det noen spørsmål, noen kommentarer det husker dette en fælles oppgave og framrenger ny kunnskap om kunstnerisk utviklingsarbeid Marius Tusen takk, veldig gøy i diskusjon eller å høre om så jeg har egentlig et lite spørsmål med tanke på kreativitet og kunstnerisk utviklingsbeid og hva skal si, ny innsikt så det er litt lurer på Andres, du var litt enn på dette at man kanskje liksom kan bli mer bevist sin egen skapere prosess og at den bevistheten på en måte imple sitt leder til ny kreativitet eller at det kommer inn på nye veier eller ikke sant, at det skaper en ny prosess da så det er egentlig, jeg har ikke gjort dette doktogad så arbeidt selv så jeg står litt sånn på utsiden av og lurer om det faktisk fremre kreativitet eller om, jeg tenker selv at hodet kommer i veien, at man kan bli selvkritisk å stå i veien for sitt egne måte bygere kreativitet da så det er et litt sånn spørsmål rundt det, mosart skrev vi ikke så mye ned hva han gjorde men han produserte masse så det var en liten brandfankild Tusen takk, skal vi ta deg først Jonas Altså jeg ved det der er jo akkurat det man svinger mellom det å skjønne noe, ikke skjønne noe men i denne situasjonen som jeg er i, nå så vil jeg å si at det er bare å få anledning til å gjøre det, å bevege seg mellom de to polene, her skaper jeg noe og her tenker jeg meg om det gjør at hele prosessen blir anleddesen, det den ellers vil det bli og ikke fordi at jeg aldri har tenkt meg om før egentlig men fordi at nå er den helt eksplosit av hverdagen, og han sitter og tenker over de tingene og hvilke prosessor som egentlig gjør at man skaper et land når man skaper hva er poenget, med det man holder på med, er jo dypest at alle kunstner blir på inklusant, og da er det med på hvertfall for min del, så er det i veldig stor grad faktisk, med på å drive fram et kunstnerisk produkt som skylder seg vesentlig fra det jeg har gjort før så uten og utvådere noe videre så må jeg si at for min del er det en uddelt positive opplevelse hittil, i hvertfall bare skyte inn akkurat det som beveger seg fra det å føle at man kjønner alt og ingenting, det går jo på all forskning også vanlig tradisjonell det er ikke kunn på kunstnerisk utroggelsarbeid Andreas, lyst og Ja, språket jeg har jo en enorm makt på den indre dialogen, og måt mye inn på måte en estetisk diskusjon så kan du ofte den som har den beste formen for verbalisering og som måten å snakke om kunsten på, kan også høres ut som den som har høyest estetisk kompetanse jeg tenker at de er helt arksilte, og jeg tenker at det finner situasjoner der den estetiske kompetansen blir forhindret av språket, og den språk lever mot det metaforiske tyrani på måte til tider men det er derfor jeg sa det i stedet med den tankegagen om å lære seg refleksjonen om hvordan man kan bruke den for å komme i de modusen, den forsterker den kunstneriske praksisene, og ikke forhindre den, og det er ting man kan snakke om og selvfølgelig også skrive om og jeg har mange studenter som sitter på de tingene her, så henter overproduksjon når det ferder det, og alldeles det er umulige spørsmålet, så er det klart at der kommer ofte den indre dialogen i veien, og da gjennom et kunstnerisk utviklingsarbeid kan man få en høyere refleksjon knyttet til hva de spørsmåler, hva de vil si å være i den fasen, at man vet kjenne seg, ok, nå er jeg i denne modusen eller kanskje bare gjør sånn, eller osv. Så det handler om å personalisere på en måte som det språkler i oss og på en måte som kan løfte kunsten men jeg har den oppfattningen at det kan stå i veien men det er en lang filosofisk diskusjon, så vi kan oppfattne den greien. Du var på vei til en lenger og vi har et spørsmål bak. Hei, jeg heter Jørn Mortensen og er det kan på Høyskon Kristianen for disse fagene og har noen kommentarer og sa, jeg vet ikke om jeg har et spørsmål, men jeg tror jeg vil si et par ting, og det er at det foregår i dag en veldig stor grad av normalisering som vi kaller kunsterisk utviklingsarbeid og den er veldig viktig. Den normaliseringen dreier seg om at dette ikke er så veldig annerledes en andre type forskning. I panelet også blir det veldig fort en polarisering mellom kunsterisk utviklingsarbeid og annen forskning men da må vi være klarer at annen forskning er ikke en ting, det er veldig mye ulikt. Vi som vet noe om hvitenskapshistorie vet at på 50-tallet diskusjon som er positivist med diskusjon dreier seg om metodevalg mellom humaniora og resten av de haere hvitenskapene særlig og det er på en måte lite samme vi står i dag. Så jeg vil heller anbefale oss i stedet for å gå blinne eller gå seg vild i dette med verk og refleksjon heller kikkelig på fra skat i manual beskrivelse av all som er forskning for at den opererer med fem kriterier og kunsterisk forsk eller artistisk resurs, det kriterer utfor de fem kriterierne glatt. Og sånt sett så er ikke det så veldig annet en annen typ forskning som også sliter med disse fem kriterierne ikke minst innfor antropologi eller kvalitativ forskning og så videre. Så hvis vi tenker på kunsterisk forskning som en måte producerer hvitengrundlaget for dette faget på, i tillegg til som en forsom grundlagsforskning i tillegg til anvendforskning og kunsterisk metode for å løse en annen typ av andre problem enn de sociale, politiske lever derfor så ligner det egentlig ganske mye på det som er kunstkapsproduksjon i andre kunstkapsfelt. Og jeg tror at det hjelper å tenke på den måten i stedet for dette hygieniske skillet mellom kunsterisk forskning eller kunsterisk utvingelse og annen typ av forskning. Det er det ene, og når andre av oss kommenterer på er det en del av de ting som er sagt til morgendragbladartikeren, dette er primært et billekunstproblem. Billekunsten, på grunn av at billekunsten gifte seg med språket og den kritiske filosofien og med koncept og alismen og etter hvert også de dokumentariske metodeprosjekte så har dette blitt et problem for billekunsten. Det kan si at research based methods i billekunsten bare slags sånne nærre, det gjorde jo alt sammen klart for en annen typ av sanger i billekunsten. Jeg er sikkert det problemet innen musikk i den scenekunst og så videre på samme måte jeg hører det her, altså det eksempel her sånn nydelig som dit eksempel er nydelig eksempel på hvordan man undersøker de formale forutsetningene for stemmen, for språket og så videre og det er jo, det er ikke det billekunsten holdt på med, billekunsten holdt på med, og delen av for dokumentarisk avdekking med en krig inn for en kritisk kritisk tradisjon. Det er noe helt annet. Så vi må ikke gjøre billekunstens problem til alt kunstnerisk forskningsproblem. To, to veldig viktig poeng. Frister Thørso, bare stille ett spørsmål til det første poeng for jeg er helt enig, men åpner ikke det også, gi ikke det et annet spørsmål, hvorfor trenger vi da kunstnerisk utviklingsarbeid? Er det ikke allerede rom i forskningsbegrepet? Altså, grunn at vi har begreppet kunstnerisk utviklingsarbeid og ikke bruker kunstnerisk forskning, det er for å skille det mellom annen forskning, og det er en praktisk årsaker til dette. For hvis du har et omfang av forskningsbegreppet så har det vært vanskelig å sikre de rett særhetighetene som ikke minst gjelder innfor ansettelse og opprykk i lovverket. For eksempel så er det sånn at innfor kunstnerisk utdanningsinstitusjoner kan vi ansette folk som ikke har en formalkompetanse gjennom institutioner. Det er jævlig viktig. Det må vi holde på. Det er også å lage en slags parallellunivers og derfor kunstnerisk utviklingsarbeid. Men det er en epistemologisk så roter det bare til allsammen. Nog som har lyst til å kommentere. Takk, veldig fint. Jeg så at du var her og ble beroelige av det. Jeg tenkte vi kunne få litt suffli. Det er en slags kommentar til det du sier og også forsøk på å svare på det Andrea sa i sted. Jeg synes at det er ekstremt viktig å at kunstnerisk utviklingsarbeid prøver, eller vi som driver med kunstnerisk utviklingsarbeid prøver å finne måter og synligere den kunnskapsbyggingen som vi driver med. Ikke nødvendig. Vi ser gjennom noe som ligner på en avhandling. Jeg ser desvare for mange eksempel på at når du kommer til stykke så er det det som mange forsøker seg på. Men vi kan jo kanskje dokumentere refleksjon kunstnerisk refleksjon gjennom kunst. Det er det vi holder på med. Så vi kan bruke det språket og prøve å finne metoder å arrangere. For eksempel musikken nå på som bidraget å synligere refleksjonen som ligger i kunstuddøvingen i seg selv. Hvordan sier at selv om alle former for videnskapelige metoder er tillenglig ofte uavhengig av hvordan vi ser på og så ender vi veldig ofte med veldig mye av de samme typen metoder som spør noe søgelser eller intervju basert. Det er ganske lite knippe tilhænger til å tilhænse ny kunnskap som vi veldig ofte velger. Hvis vi bruker kunstnerisk utviklingsarbeid som en prosess, så er det et insentivt å bruke andre metoder som breier. Kan det være en måte argumenteret for at det er kjempeviktig å beholde det som en egen disiplin? Hvis arbeid skal utføres av kunstnere så må nødvendelsen metodene være liggennært til den kunstneriske praksisen. Det er en forutsetning. For eksempel, hvis du er klassisk pianist og øver på et nytt verk og du har en pasasje som du innenfor et POD-program vil øvde på i det vi og det breige. Det er selvfølgelig en refleksjon det at du første gjennomgang andre gjennomgang er en refleksjon første, tredje gjennomgang er refleksjonen av de foregående. Det er kontinuerlig reflektere gjennom spillet. Men hvis du for eksempel kuraterer disse utprøvingene lydoptak og disse utprøvinger så vil de kunne peke på å synliggjøre noe av den terse kunnskapet som ligger til grunn for å utdøve og gradvis komme fram til en fortolkning av det stykke. Det er en type metode som må utføres av en kunstner og som en kunstner vil kunne synliggjøre en type kunnskap og ikke komme fram av en annen typ av forskning. Vi hadde en til en hånd, Eirik og visste noen flere som hadde givet meg beskjeve. Vi hadde litt igjen, men det er ikke så mye. Ja, det var litt tilbake til det du snakket om Andreas om refleksjoner du prøver å lære oppsnittet at det ikke bare er en beskrivelse av prosess. Og så jeg tenker på de fem kriteriene som du sa til forskning, nå kan ikke jeg de, men jeg antar at et sted så handler de kriteriene også om hvor ligger lista for hva forskning er. Det er refleksjonforskning. For sånn som dere snakker nå, så høres det litt sånn uttikselt. Hvor går grenser mellom forskning og refleksjon? Holder det og kobler refleksjon på kunst, og da er det utviklings- den der din gangsten der, synes jeg det har vært kult å høre litt perspektive på. Vær så god. Takk. Jonas, har du lyst? Andreas, Kristine. Det er utrolig vanskelig å svare på. Det er ikke kan svare på det. Direkte nå er jeg forsovet i seg selv et eksempel på hvor vanskelig det er å si noe om det feltet med ord. For det er på en måte opplever at jeg synliggjør når jeg forsker i studio mitt. Det er å få øye på alle de prosessene som jeg har brukt i et virke som utøver de siste 15-åre egentlig. Som jeg tidligere ikke har brukt mye energi på å identifisere utover det å aksepterere at det fungerer i den sammenhengen det skal fungere i. Det leder jo videre. Det gir meg mer informasjon og via den reflektive delen som hører det så vil det også gi mer informasjon til det feltet som jeg hører til i. Det gir også noe om det metodebruken som vi forstår var innholdet i stedet. Metode er veldig mange ting men i mitt tilfelle vil det være å sette seg i situasjoner som du ellers ikke ville satt deg i. Men å jobbe med mennesker du aldri har møtt før. Den vanlige i overført betydningsfølgelig men den mer vanlige praksisen som er å sørge for å starte et eller annet band eller orkester eller jobbe med hvordan man blir kjent og kaller intuition fordi det alltid fungerer. Men det var et veldig vanskelig spørsmål og det var en ballen gå videre. Nå begynner vi å svinge litt. Nå begynner vi å få men vi har Andreas og Sara Marit og Tara og en til kommentar derne på. Så nå må vi fattes litt med korthet. Andreas Det handler jo, jeg føler ofte mye diskurser som Artistic Research handler om forhandlingen mellom det praksisen og den dokumenteringen er refleksjonen eller hva vi kaller det. Og så er det noen som argumenterer for noen klare krav til hva refleksjonen skal inneholde blant annet en form for at man skal dele på en diskurs, at man skal diskutere ting og gå utover mot egen praksis. Men så tenker jeg at hver gang man går inn klare definisjon om hvilke diskurser den tekslige del, så kommer man også i en utfordring som er at man må se på hva man ønsker å norske og det er ikke alltid at det man ønsker å norske tilater en veldig brei ligesom rigorous methodological framework osv. Tusen takk Marit. Tusen takk. Det er veldig spennende å høre på og så tenker jeg at jeg hører veldig mye at jeg snakker om reisen til en enkelte forsker og så hvis man går, hva er betydningen utover den enkelte finere ute? Hva slags betydning har KU for samfunnet? Det er jo et veldig stort og kjempeviktig spørsmål. Jeg tror ikke jeg tror ikke primært at kunsten trenger ikke kunsteriske utvikling på en. Du refererte det motsatt han klarte seg fint uten KU så kunsten eksisterer uavhengig av det men hvis vi bare er enige om nå tar jeg det for gitt at vi er enige om at kunst er viktig og at utdanning er viktig og vi har kunstutdanning på høyt høyskole med kunstutdanning i Norge og jeg tror at gjennom å styrke forståelsen av kunsteriske for kunsteriske proseser så å prøve å artikulere noe av den tervesekunnskap som ligger til grunn for å jobbe som kunstner så vil det kunne styrke utdanningen dette er jo et utdanningsløp det er en del av et utdanningsløp så jeg tror at det styrker utdanningen primært og ja først og fremst det Jonas jeg vil bare si at det med hvor viktig KU er for samfunnet for øvrig kan man diskutere opp og ned uendelig men man kan snakke eksempel for at det er veldig ofte sånn at man via kunst kan adressere andre forståelser av et eller annet felt som vanligst blir domineret av mennesker med et annet tankesett for eksempel den bare pågående i diskusjonen hva gjør det alle misterjobben fordi at nå kan du få en maskin til å tegne et appel og det er ingen mening for meg å si det fordi det adresserer jo dupet sett hva vi forstår av det billet man ser hvordan opplever vi et eller annet og da vi hadde en diskusjon om det i låtskrivegruppen ved UIA så var det en professor der fra en som jobber med AI som har og jeg oppdager at det der tilfeller at teknologer de har en veldig deterministisk syn fort fordi at de opererer innfor sitt felt og det er det de ser på det gjør jo absolutt alle men altså ikke minst kunstnere så på en andre siden av det våre så vil man å kunne sitte og snakke om akkurat det samme feltet men fra to helt forskjellige ståsted og det gir ganske mange viktige perspektiver egentlig som da en ellers ikke ville komme fram hvis det ikke hadde vært for denne kunstproduksjonen som da ikke må holde til akademien selvfølgelig men som i all sin godhet deler informasjon via akademien til alle andre som du kan høre høy på Takk Hei Sigurun Therravalan har gått på konservatoriet Flotte tre år spilte de sju venn i dag, daglædere i Sønalska Center. Det blir sagt at det er et gap at folk går bachelor, master og så er det et langt gap da fordi de tar pvd eventuelt og jeg føler jo dere motserer dere selv og jeg tenker at det er fint så det er ikke et spørsmål som er sånn jeg tenker det er veldig fint at man har folk som går sukcesivt, det løper gjennom alle løpene når man får de unge stemmene men også ekstremt viktig at man har folk som har utdød sitt eget virke i 1, 5, 10, 15, 20 år at man også hører dissonestemmer det er jo ekstremt viktig å høre alle stemmene fra kunstnere Godt poeng, jeg tror ikke men jeg skal åpne formuleten men jeg tror ikke det er sterk vn1 i det så hadde vi bak der og så der et par ting for det første så jeg tror vi må la den kunstniske forskningen få lov til å holde på med det som er bra for fagene ikke nødvendigvis at alt vi holder på med skal ha så mye stor betydning for resten av samfunnet sånn er det med angrunnforskning og sånn må det være for dette fag også altså da Marge Stavis og John McLaughlin og de gutta der holdt på å utvikle jassen på 17 og 17 formalt så var ikke det for resten av samfunnet var for faget, det var viktig for dem det er viktig for oss nå sånn kommer det fortsatt å være når det gjelder de fem kriti dette med verk og refleksjon det vi henger, vi er sånn fixert på det det kommer fra Jørgensen utvalget men det er en sånn uhårapport fra 2004-2005 så hvor de beskrev at kunstnerisk utviklingsarbeid som en aktivitet som følte til et kunstnerisk verk og det kunne være refleksjon omkring og så sier vi helt fast å diskutere verk refleksjon, verk kunstnerisk refleksjon og så videre det er et feilspår de der fem kriterierne som fra Skatriman å operere med, det er at aktiviteten skal følte noe nytt skal ha en grad av systematikk det skal være en grad av usikkerhet av hva resultatet blir det skal være preget av en form for kreativitet og alt på det og resultatet skal være enten mulig å reproducere det går ikke for denne greien her men det skal ellers og ellers være mulig å overføre til andre i fagfeltet eller til omgivelsene omkring oss hvis vi tenker på den måten og ikke så mye sånn her beskrivelse av hvordan forskningen ser ut så blir alt sammen mye lettere og jeg tror vi sitter litt for mye fast i akkurat her med kritikalitet og kritisk refleksjon og så videre da spør oss, hva er det denne aktiviteten gjør? Hva er bra for feltet og hva eventuelt i anvent sammenheng, bra for omgivelsen omkring feltet da blir dette her mye enklere helt kort kommentar fint poeng jeg tror noe av grunn til at vi henger oss opp i verk og refleksjon er jo at i hvert fall flere av de utexamineringsordningene så blir man jo bett om å levere nettopp verket først og så refleksjonet på seg og noe ulogisk der som men dette er en ung tradisjon, de skal fortsatt å utvikle det men hei, eller lise ansnitt det er fra økteturer og design skolen jeg vil plukke opp på samme poengene egentlig jeg tenker på dette med at jeg før da mange segpeninger som jeg hadde må i seg og hva er det riktig svare og hva er de ytre grænsene og hva er det som nå? jeg tenker det er helt naturlig når man er i et løp for da skal man vinle mellom kritiske og tvilene og så man jo skal, og da leter man spesielt etter disse måne og selv om man ikke nødver skal se så mye til England for eksempel det er en nydelig definisjon av forskning der for research excellence man skal definere det og det er jo new insights effektivlig communicated hvis man helder seg på hva er det faget hvor det behover hvordan kan det bidra til faget og dette er ikke det at kunstnerisk utvillingsarbeid er en ungt måte men det er heller ikke så ungt og alle de spørsmålene blir kontinuelig besøkt i alle andre fag det er kritisert i en og fem meter også det er viktig som du sier at man tenker å bruke det utrolig effektivt i om at man nå kan det og ta en ulike posisjon i norge og fanden faktisk til å gjøre det bruke denne ledningen så kan vi finne en stemme innifra faget hva hvilke ord vil vi bruke hvordan ville vi kommunisere dette igen det skjille på verket tror jeg er utrolig heldig men fordi de sensorene er jo folk fra faget så at man ikke snubbler i andre tradisjoner hvordan kan jeg kommunisere dette som jeg har funnet ut på best mulig måte til my peers ikke noen som stråmant person og det gjør egentlig alle andre fag så jeg tror det er utrolig viktig å bevare den styrken av muligheten som ligger i det jeg vil bare si at det høres så er det sikkert mer eksplisitt ut når jeg sitter her enn det det gjør eller enn det det oppleves for meg når jeg skal forskere på fordi jeg er også helt enig altså min bakgrunn i tillegg til å være sikker på det at nå og musiker er at jeg har jobbet med publikasjoner av kunstforskning via denne resurskatalogplattformen i 10 år snart så jeg har sett ganske mange eksempel på hvordan det blir gjort og hvor noen er bra og noen er dårlig og det som gjør at folk blir forvirrende er nettopp det at man prøver å leit etter den mest effektive måten og presentere sitt materiale på sånn at man ikke går i vei inn og forklager eller gjør et eller andet sånt og da man skal si der det der ungefeldt logikken kommer inn fordi at vi har rett og slett ikke nok produksjon til å kunne ene som en måte å gjøre det derpå og dessuten så er innholdet forskningen står enormt stor også at det blir veldig vanskelig å komme fram til men vi må ikke ene som en måte gjøre på nei, selvfølgelig ikke men ja, ja, ja, da vi snakker veldig mye og man er veldig forvirrende ofte men jeg tror at det de fleste vil er jo å formidle det man kan så enkelt og greit så mulig å producere et kunst som har noe for oss ok jeg har en veldig pedagogisk klocke her som telonerer og som har en rød del av det vi har gjennstående så den er nå minimal så vi er egentlig tom på tid jeg har lyst til å takke panelet kjempegå innsikt for å bidra med menger og så vil jeg takke dere for seint på kvelden Arnald Suka at dere er med å bidra til fælles kunnskap og litt mye nyviten om kunnsreskeutviklingsarbeid takk for noe hallo, hallo hei folkens da er klocka blitt ny jeg heter Jørgen Føreland Pedersen og er med meg jeg heter Siri Linde Engul vi representerer institut for visuelle og sceniske fag på Nasteet i Agde jeg representerer den visuelle biten og jeg er den sceniske biten så dette prosjektet som vi skal snakke litt om, som heter Hvor kunstig kan vi bli et prosjekt som meg og Siri har jobbet med en liten stund en god del månere nå og har fått gjennom førte et par ganger og har utgangspunkt i teknologi så hele dette prosjektet begynte med at vi fikk et sett midler fra uja til å kjøpe inn noe som Siri ønsker seg Siri ønsker seg VR-briller så det var det som var omdrejningspunkte for dette prosjektet en av tankene til uja er nettopp samskaping, og på vårt institut som består både visuelle fag og sceniske fag så tenker vi hvordan kan vi samarbeide i større grad, gjøre ting sammen for selv om vi er samme institut så betyr ikke det nødvendigvis at vi snakker så mye med hverandre som vi kanskje skulle så de to fargområdenen ble prøvd møtes på best mulig måte og da gjennom virtuelt virkelighet som vi alle skal få prøve kanskje ikke alle, men så mange som mulig etter et men vi skal først snakke litt om vad prosjektet vårt bestårer så vi fikk midler fra ja vi tenkte ok Siri forslå at vi skulle kjøpe inn veerbriller det gjorde vi vi kjøpte inn fem styk Oculus som det hette Meta Quest 2 vi kjøpte inn en projekter og vi tenkte ok, hva skal vi bruke dette til vi vet at vi vil gjøre noe scenisk vi vil gjøre noe som har noe med performativitet å gjøre og vi vil gjøre noe visuellt men vi visste ikke så mye mer enn det og Siri som egentlig er litt sånn teknologiskeptisk hvordan horror kommer på dette med VR men min jobb for den visuelle biten var jeg for å se hvilke programvarer kan vi bruke hva finnes det dette verktyget som gjør at vi kan skabe noe visuellt og jeg snakker med en del kunstnere som jobber med VR lokalt og så nasjonalt og det programmet som vi har prevet ut så når å teste ut lenge er en avvart av denne videoen som skal spille i bakgrunden i cirka ett minutt mens jeg prater som heter multi brush så dette programvarer eller dette verktyget gjør at det gir oss en mulighet til å tegne i tre dimensioner så lenge vi har på oss VR-brilleren som vi kan se her så kan vi slippe den fine musikken så det går an å gå rundt det man lager det går an å gå gjennom det det går an å se hva andre lager samtidig så med denne programmet her så kan vi være opp til seks stykker i alle fall som kan gå rundt og tegne på den samme ting eller jobbe med den samme ting og det vi ser i denne videoen er jo veldig figurativt og vakkert men det er ikke vise oppdater vi er mer oppdater og skaper noe visuellt det kan være hva som helst det kan selvfølgelig være like fint igår så gjennom dette men det kan også være helt fullstendig abstrakt så vår tanke var at hva om vi kan la av en sådan en verden inn i disse brillerne sånn at alle som har på seg brillerne kan delta i verden samtidig så vi har lært oss å bruke dette programmet vi har inventert studenter til å være med i dette prosjekt vårt og det har blitt til prosjekte hvor kunstige kan vi bli så vi har egentlig tänkt hvor mye teknologi kan vi ha som fundament i den skapende prosessen i stedet for bare et tillegg senere så i denne prosessen her så har vi tenkt ok vi gjør dette til en workshop for de som har lyst til å være med vi inviterer studenter både fra visuelle fag og fra sceniske fag og så ser vi hva som skjer så vi satt opp denne workshopen over et par dager inviterer studenter, gader i brillerne lærer til de å bruke programvaren og så overlåter vi mye ansvarer til de og sånn så det litt ut når vi er øfte her kan vi se to studenter som går rundt og lærer å se programmet som dere skal få lov til å gjøre etterpå her står de og tegner rundt månen og det som er litt fint med måten vi får håpentligvis hvis teknologiene er med oss i kveld så kommer vi til å gjøre det på den samme måten at en av disse brillene blir kamera det blir den vi kan se på Storsjam her så de av dere som ikke har på briller vil kunne se hva som skjer inni ved verden der borte uten å være inn i det og det er også et interessant tema å diskutere vi presenterte dette på en konferens i Oslo og det blir påopekt at å se det på skjerre men det er jo ikke det samme som å være inn i det og for å håpentligvis for dere som prøver det så ville jeg også ha den opplevelsen men det vi lærte veldig fort når vi gjorde dette med våre studenter på bachelor nivåer hos oss var at de lærte veldig fort å bruke programmet og de mestre har veldig fort hvordan de både tegnte og opererte inn i denne verden så det er en top med at vi har holdt performance, jeg tror jeg bruker det over riktig jeg kommer fra visuelle fag både på understedt jagder og så har vi prøvd det andre steder også så det har blitt en veldig fin greie å få studentens del det kan se ut som de står veldig langt under hverandre og ser vekk fra hverandre men i VR-verden så kan vi se at ene står og ser rett på en andre person i den virtuelle verden så sånn ser det ut når man står og tegner inne i denne virtuelle verden som dere skal ta en del i og da overlater jeg ordet å sire litt så skal jeg gå og begynne å rigge lite grann ved erbriller til dere samskapingen mellom visuelle fag og sceniske fag har vært et av målene våre det har også vært et utalt mål særlig for meg kanskje som kommer fra sceniske fag teknikk er en utrolig kjedelig dag rett før premiæret hvor vi må stå rett opp og ned og ikke røre og ikke si et kløyva ord for teknikken skal jobbe rundt oss og det er på en måte når vi bare legger til for å forsterke når vi allerede hold på med men vi ville utforske å bruke teknikken som en del av skapingen også for oss på sceniske fag hvordan det kunne fungere vi ville utvikle ny didaktikk så det er på en måte som didaktisk blikk her det er det vi prøver å forklare dere hva vi har gjort jeg tenker at det er to linjer egentlig det er et didaktisk linje men jeg har også lyst til å gi dere litt hverkanalyse når vi ser på performance nå med et øyeblikk også å være et verktyg for å skape et performativt uttrykk ikke noe vi la på etterpå det var et viktig mål for oss gjør hun seg at jeg var den teknisk mest vrangige på gangen og det er helt riktig helt det er nå jeg har blitt VR-dama så det er jo en slags interessant forflyttning for for meg så er det liksom tekniske ting skal bare virke livret for det tidssluke som kan finnes og jeg også har vært litt sånne redd for det digitale stemmespråket så det er mange gode grunner å bare la være vi har også hatt selvfølgelig etiske motfordreslillinger for det gjør hun ikke fortalt det var det at når vi nå gikk i gang med VR og studentene så tog vi også en avgjørelse sammen med studentene på å bruke A i eller K i kunstig intelligens for å skape et materiale inn i VR-verden også så hvor kunstige kan vi bli kom også inn i kunstig intelligens for vi brukte chatgpT for å produsere en liten tekst jeg skal også ta det veldig kort det er et spektakulert potensial her jeg har funnet ut i dette men det er også noen kommersielle fell av selvfølgelig, vi har allerede nevnt ganske mye software og hardware som må til for å få det til det er liksom det penger her og det er store merkenaven så det er noen sånn, ja vi har noen kritiske blikk men altså chatgpT K i generertet tekst vi brukte flash fiction flash fiction er også kjent som seksors fortellings de fleste kan denne Hemingway historien som var noen sier det Hemingway noen sier det Hemingway, noen sier det ikke Hemingway, men historien er som følger baby shoes for sale never worn det er en liten fortelling, ikke sant så vi mater chatgpT vi ønsker å produsere flash fiction for oss, og det andre vi mater igjen i samråd med studentene var post-tumanistisk filosofi så vi bare chatgpT bruker post-tumanistisk filosofi om med utspringer fra Francesca Farando for å skabe flash fiction for oss for å ha et sted å begynne her er noen punkter, vi har lite rask hvis noen vil snakke om post-tumanistisk filosofi skal vi gjøre det etterpå men her er noen eksempel på det som chatgpT ga oss hjernen lastet ned døden overvunnet, ensomhet vi var ikke senger på det her med sexor, det var fem i noen men A i styrt samfunn, perfeksjon skjelløst, tomhet studentene synes dette var veldig gøyere små historier, og de valgte seg nummer 7 bevissthet i skyen drømmer fortsatt, det ble vår overskrift, det var det jeg de ønsket seg som spørte meg, egentlig er kanskje litt mer poetisk, ikke så narrativt det tar vi ved neste diskussjon også, men man kunne for eksempel ha brukt haike eller et dikt også, bare for å ha en ramme for å gå inn så, var vi i sving og her er et lite lite dette er generalprevent, tror jeg på den performanceen som vi produserte med flashfiksjon og VR, her ser dere liksom et lite utdrag av studentene i virksomhet og hva som kom opp på på skjermen skal vi se man greier dette det dere ser er jo studentene som tegner av å ta denne til studentene som er inne i her og så ser dere meg ute på andre enden her og det dere ser er det jeg ser inne i VR og som gjør en påpekte gjør hun som nå står der borte og har begynt å tegne inn i sin VR-verden så sitter de liksom men der ser dere veldig tydelig at det er Olea borte på enda hennes tegning som kom opp og det opplevde vi med i sånt verk liksom og resepsjons undersøkelsen vår da at i publikum det øyeblikket i starten på performanceen så ser de bare universe så ser de at vi beveger og så er det å ha øyeblikk for publikum i de øyeblikket de skjønner men det er jo det hun ser når hun snur seg så skjer det noe på skjermen og nok et å ha øyeblikk når de ser liksom sammenhengen mellom som et sånt lite analyse av performanceen så var det liksom sånne øyeblikk i publikum som var sånn fine, spur du oss oi, nå kan man ikke videre sånn, der så det ligger sånt undervisningspotensial tenker vi, i dagtikken som vi har utviklet vi opplevde en energi at det var ekstra kurikulert det var bare de som hadde lyst og det var frivillig og det var på kveldstid og sånn og da kom dette med lekens egenverdi inn selvfølgelig vi opplevde også en stor frihet i det at vi prøvde at mine sceniske studenter de var ikke redd for å tegne sammen med visuelle fag for eksempel som vi ellers kan oppleve og jeg kan ikke tegne slår veldig fort inn og viceversa så hadde vi en oppdagelse på en maske effekt på en måte at folk når de kom inn i den masken så så ble jeg det ikke redde for å stå på scen fordi de har jo ingen kontakt med publikum på en måte de går bare rundt og er i sitt universe og da oppstår det en ekspresivitet nå ser jeg med teater blikk på det oppstår en fin, interessant bevegelse også i de som kroppen man ser på scenen på en måte og avatareffekten det var også noe som vi en undersøkelse som jeg tenker at det ligger til en potensiali vi ser at når studentene kom inn først velger du deg en avatar i starten så legte de veldig med hvordan de skulle se ut de tog ting på en måte uttrykk fra seg selv og forstørre det opp og avatarne ble deres og bilder av det de blir veldig fargerike og gøye og morsomme og lekende men så kom dette bevisstet i skien drømmer fortsatt fødringen fra flash fiction og da jeg gikk på do og når jeg kom tilbake så hadde alle avatarne fått svarte dresser var skalle og hadde solbrille for studentene hadde oppdaget at bevissthet i skien drømmer fortsatt egentlig har plottet til matrix så det kom en helt sånn estetikk inn som var ganske som ble veldig dominerende som blei med inn i forestillingen for studentene synes det var gøy de ser perspektivene som ligger i både i det å være inn i brillen men også i det å være i publikum er opptagelse som vi har gjort under veis i dette prosjektet jeg skal snart avslutte så dere kan få min å prøve men det er noe som heter overview effect jeg vet ikke om dere kjenner til det men det er en et begreb som han som David og nå hadde White fra 80-tallet interiua de som hadde vært ute i rommet og sett jorda fra universe de snakket om en sånn overveldende følelse av inter-connectedness med universe og at jorda ble så liten og alle menneskene ble på en måte alle forskjellene forsvanta og det ligger en sånn voldsomt transformativt potensial i det overview effect veldig å påberope seg at folk får den opplevelsen her jo litt stort men man kan jo ha et litt sånn øye følg med på sin egen reaksjon i hvert fall jeg nevnte dette med publikum når de så det som en performance så var det også disse å ha øyeblikkene når de så universe og liksom samlingen og jeg har sett altså det var så fint når studentene stod og tegnet på månen og en dag i Kristianssans så så er ful månen og jeg kunne se studentene mine i avotare stå og tegne på jeg har hatt noe transformativt omnipotent voldsom en opplevelse der også jeg har sett oppe på himmelen den mystiske Mr. N står her, jeg tror at vi skal holde oss til utforskningen men hvis noen er interessert i å finne ut hvem den mystiske, det var den disse romene kan si det kort da, disse romene som vi går inn i de er åpne så lenge ikke rom er fulst kan det dukke opp noen fra hvordan helst i verden og den mystiske Mr. N han stod i Israel og han stod og tegne en oase for oss han var plutselig den flinkeste å tegne i klassen, det kan du love dere men han tegne og det ble en sånn veldig sterk opplevelse for studentene at det var en som til stedeværelse fra et menneske på et helt annet sted på kloden og han stod veldig sånn og bare gjorde sin greie og så veldig fin ting som i oppdaget det ligger en vi nevner dette det ligger jo en Oxford Research akkurat utgitt en rapport om DKS der barn og unge ønsker seg flere digitale uttrykk i DKS vi bare nevner det det kan være et mulig svar på noe her uten at vi skal si at vi er helt enig i alt som står i den rapporten og så har vi noen som kritiske spørsmål som hva mister vi, hva vinner vi på inkludere den her typen teknologi som er til refleksjon for oss alle kort og gærlig hva tenker du? prøv selv for nå tror jeg vi skal åpne for å gjøre en stor klar der borte så hvis noen har lyst til å melde seg frivillig til å prøve så tror jeg at vi er her står det en som er klar skal jeg se om jeg greier å prøve er det noen som det gikk veldig fort i denne presentasjon mens gjør hun setter opp og vi kan se på her, var det noen som hadde noen spørsmål så er vi også åpne for det det blir liksom kaos her nå om det får vi tåle var det noen som lurtet på noe? ingen lurer på noe, alle vil bare ut og prøve det er fint for da tror jeg at jeg slår av mikrofon rett og slett og sier takk for at dere kom og at resten foregår i en til en, to til to, tre til tre formater ute jeg kan jo jeg er kalt ut på gulvet så koster jeg med kunstverkene og så prøver vi på omskift takk for at dere kom