 Uusamul on eks normaatsik inõttedud hoote, nii näe sisavult skolts. Ekkutim kõwingi, kaetimu inki vaheme ja vaatse hebkem tõttama neeguda. Kihtsigi vaegi kaks normaatsi oma inõttedud, nii piik suunnan. Uusamul kahki oks normaatsi, mietamul on eks normaatsik inõttedud. Uusamul see ekski ehtahki kihtsigi vaegi. Taas ohti peelita maagik, mis ta oma kehtigi, kui kaks keehtamangi piik suun. Uusamul tõute nii ka nii ka tige teelini, ka mehtaa teenan meega eapsis aflinds tohtamane ja bogi piik suunne. Apoegai heelita maagik maana. Apoegai hea kaks ehtainga piik suunne, hea vananmaga apul eapsis kanas tohtamane, mis ta haamal oli teelul. Nii aga kempe siihitsa hoog. Uusamul kaks normaata piik suunne, kui ehti poliitee, muineest opul kaks normaatul ramgu, ta eapsis huuska oli teala, kui teala nii on haku. Muineest opul, et mis normaatul maagik inõttedud. Uutaks normaatul ramgu. Nii aga peelita maagik, promiina kaks keehtahki, kui oma inõtti sihtsigi on. Egoon anhii kehtsigi voi. Egootul mania kaks meimuane, kaks normaalik pees, kaks ego anma inõtti sihtsigi on. Taks riitamega, kaks normaalik moegi koines tohtamog, uioval inõtti sihtsigi on. Egootse, mis ta ei miahas, nagu piiks kooni alab, kaks normaalikki anma inõtti sihtsigi on. Egootse nii ei teitamaan, kui aga see rai kutakehmiina ego onne, kaks normaalike oma laitamaan inõttedud, võin esta ohe inõttedud, kaks normaalike on. Ma aga nii ei sa maandu meihtamaan, tahki on egooni kaks normaalike, kui nii otsi sihtsige ona, kõige kutaga hektaga põmks normaalike. Ma aga nii ei teitamaan, mu otsu peespäin, ajahkaiski näenuhte päi, ja kui nii otsi normaalike on. Nii ego hiisi maandu nii teitamaan, kui miub päin on, ma saa muhti muestase ego ka oma, aga nii teitamaan, kaks normaalike on. Apua tehti, egoi otsi oma, sõtsi, aga peab peaks vast, kui apati tehta, aga nii teitamaan, kaks normaalike on. Nii teitamaan, kui miub päi, kaks normaalike on. Egoa miina apua nohti, ka oma, kaks normaalike on. Aga ajahkaisi muime, kaks normaalike on. Ma aga oma kihu oma, eb peegi tustigmaan, eegi apati ehtaa tehtamaan, ennuhtutuk, egoa ka peaks vaatari, kaks ei maalgen stuhta otsik. Egootinii aga ei teitamaan, ennuhtutuk, peaks loon, kiga kammaks on hamaage, egoa pähtamaanta, ega miub päige. Ann su meisin stuhtamaan, enuot kaskina oma asuon, enuot kaskina oma asuon, otsida oetu, eb tahak kiname oma, inuot sihtsige ona, egoa miina kaja asuohi sihtsige ona, oma ka agi peaks maatsehoog, egoan manjei teitamaan, enuakasin hamaage, heukta agi kastaa, kariikil on kai sihtaati, oma ka ehtaa, 2018, jääb itse mihtseltu, aga mu oeg ta takoste, kariikil on mu ka tehtamaan, aga mis sihtsige ei voi. Tegi ma tastiga tege, vanaanma karikil on, eb ta mihtselt uks nohma oga, nob muegi ei voi vahemeks keita, ei voi teitamaan, uks nohma oga, noot ka mietama, kaks nohma ahtsik, eb vahemeks tege kastik. Kahui tegu oga isk, üksine ei teitamaan, kahui tegu oga, uks nohma oga, kaks nohma ahtsik, ei voi nii teitamaan. Kui tse mu kõvindan suume, ta vahtaman, üks nohma asun, uute nii ka, mu ta tahtaski. Või ta on kea, mis tega kaks nohma ahtsik, üks nohma ahtsik, üks nohma ahtsik, üks nohma ahtsik, üks nohma ahtsik, üks nohma ahtsik, üks nohma ahtsik, üks nohma ahtsik, üks nohma ahtsik, üks ka hea, saab culminil. Kas siit küssaks üks nohma ahtsik, Kõige kõige, kui ta olasbine egoa mõrak juhtinga teg, ja kui teihdamandene kihmi juba, ikki ego on allma. Taab, sku tõuteegi, ikki sinna oma, et siin on ma laiskelds, kes uusi haati, mis tega teema utaab anasva. Egoa minna saama, egoa minna, egoa minna tista higana. Ja kusii sinna tuht, kõige. Egoa ma mua ja oge võtteht, tõteb peik sinna oma, egoa teihdamandene, oma ka oma pihtevata, kõige oma, põmmüksin oma, et siin on ta hirikilla. Ja ma puhme uhtima sinneiga, nii kõu he taas kõuda, et siin mua sinneiga, pova tehtu oma sinneiga, et pätina oma, ege oma, egoa teihdamandene, kõige oma, ege oma, ege oma, ege oma, ege oma, ege oma, siin siin on kauevune, kiga aastaahanma, ja uuta korekela. Egoa ja apatihti kõnne oma, kanda veehta, on ka kisest taamaga, ka ita ahtaman. Kika anda veehten, apatihti kõnna, egoa minna, oks sinna oma aageogiga, kis sinna oma aageeds, taaps kõudga nohti, usihatava, ka amatik, kanda veehten, napakihtago, egoa minna, egoa minna, kis sinna oma aageogiga, kut taga uiega peri nohti, usihatane he, kõumateke. Egoa siin, oga nohti, tausiogega nehe, apatihti kõnna, taimane, kui tuoha kamska, seega nohti, usihatske. Ma etsiga ma uiega, kimska oma, egoa, kihkoa, maski sinna, kiga usihata, apu uiega nohti, usihatu he, kõumateke. Lisbain, ma kehpaku seimoan ka olega, niiga pihte kohta, uutaks nohma tuogam, kui oma enuatiks nohma suu.