 Salut! Salut, mamă! Eu sunt Daniel, de la CERMA. Bine ați venit la cinci azi de subă. Ziceam de CERMA noi suntem centru educaționali de alte performatii de CERMA din Turcunamț. Nu știu dacă au zis toatăjna de Turcunamț, dar Turcunamț este un oraș mic undeva din judeștiunea. Ui cred că ați auzit de Piatrană. Ui cred că ați auzit de Iumul Cranilor care așa tre' la școală. Iumul Cranilor este din Pumulești. Pumuleștiul care astăzi este parte din orașul Turcunamț. Nu este foarte mulți acolo, Turcunamț. Dacă suntem așa energici și de vreo 3 ani jumătate am lansat centru acesta care e cumva exclusiv pentru adolescență din Turcunamț și ce facem noi acolo, are mai degrabă legătură cu teatru. Dar când noi facem un formă de teatru să zic așa mai greapă exploratoria că folosim instrumentă din zona teatrală și cercetăm diverse teme să numește ceva pentru că am început cu 4 teme. Adică comunitate, educație, vintor și artă. Cum am zis lucrâmi de 3 ani deja acolo asta este al 4-lea ani. Spectacul între care îl vei vedea în seara a stare legătură cu Google adică cu vintorul. Dar până să vă zic câteva chestii despre spectacul o să vă mai zic că noi, undeva, la început de aorist am făcut un festival. E primul festival de teatru pentru adolescență din Turcunamț să numeșterea film. Așa că dacă nu știu parul viitor, adreți prieteni sau nu știi în Zeca, Reborn și nu știu să joacă cu teatru și au spectacul de trupe de liceu vă putem să scrie la noi în atelierul din asta clasică de teatru, muzică, danț și așa. Avem și o locăție super trăduța că este părure, undeva e destil de izolat. Spectacul din seara asta se numește Hitu Vecine e creat pe parcursul unian de zile tot ce veți vedea de la piese, la text, e scris, e compus de adolescentele din seara asta și dacă vreți s-a aflat mai multe despre noi ne găsiți pe Facebook la Centrul Educațional de Arte Performative ceva știu că e lungă dacă scrieți ceva Centrul Zeca vădă iar pe insta e chiar așa Ceva Centru Ok Bine fără frumos să vă dați telefonele pe site, dacă se poate așa pe vibrație acolo și vizionarea plăcută Au zis v-ați gândit provată la voi v-ați gândit la ăsta și eu cred că s-au gândit a gândit, dar nu s-au gândit rătă de des, ca noi nu, eu cred că nu s-au gândit de loc s-au gândit s-au gândit uite-ti puțin a fedile lor adică, sigur, nu s-au gândit nici eu nu cred că s-au gândit, adică, uite-te la el am fața aia de eu nu stau să mă gădesc la așa ceva că pier timpul și timpul e cea mai importantă resursă pe care o am timpul, da, timpul așa zicei, bine timpul nu e cea mai importantă resursă pe care o aveam timpul e cea mai importantă resursă dar, serios timpul păi, nu e că eu așa cred văi, și eu, adică nu m-am luit cu n-acum ca este cea mai importantă resursă pe care o aveam dar acum că tot alivii m-am venit și așa nu văd că timpul este cea mai importantă resursă pe care o aveam da, așa nu s-au gândit deci voi v-ați gândit sau nu v-ați gândit păi nu răspunde nimii dar tu nici nu ar avea acum așa dubios, ce vine ceea ce v-am făcut a ta, și pentru ea v-ați trei gândit la ce, că n-aparte așa v-a venit ea, răspunde da, chiar așa, așa, tot dar de băie este așa, ma, nu? că tu ați o interesat și la ce o veniți nu așa, să faci mergi undeva, știin, trebuie să înțelez dinainte unde mergi, pău, unde m-a dus iar timp da, pentru că o folie se vorba doar de fără timp nu, nu este vorba doar de spre timp, dar cred că e vorba doar de spre timp, că uite fără timp și ea o mult fără timp o mult fără timp dar ce ai tu? ea ce te-am ambarat așa așa nu nu știu nu trebuie așa, ma, nu te dă cu via nu, ce cală-ți de fapt acum, nu te amară nu sunt în parimic, ati s-o e că tu zaptul acesta mă întrebi și eu da, uite la tabăt, că altă treabă este mai important acum adică adică ce faci noi aici adică adică ce cautam aici da noi cautam ceva tot Ce v-a? Despre asta, parvii? Vorbeam despre timp. Așa. Ce cu el? Ei, așa. Păi, timpul nu e cea mai importantă resursă de care o avea? Nu, nu este. V-ați gândit? Nu, nu v-a gândit. Tot o cartă, n-as-i să le spun, dacă nici o măcar noi lași. Dar nimeni nu v-a gândit nimic. Băi, tu, dacă îi întreb, țălăți... Și tu îi trebuie așa. Măi, cred că trebuie să fie mai explicive. Băi, v-ați gândit la timp? Dar nu, nu, despre asta e vădic. Vădic, vădic. Nu, nu se mai poate, nu se mai poate. Așa e house. E house. Auzi, da... Ce e house-ul? Voi, de mama mea. Cu adică... Ce este house-ul? Da, asta ne-eți pensată pe noi acum. Dar nu-ți trebuie să văd din despre niște lucruri, să-ți înțelegem, ești vani, să fie ce mă bine? Exact. Exact ce? Exact. Adică vorbim despre niște lucruri, nu fără măcar să-ți înlegem despre ce vorbim. E nești, se bară chei? Exact, se bară chei. House. Substantie bine mult. Bun. Bun, bun, bun. Stare primitivă. Leni organizare. De un care, după cum prespuneau cei rei, s-a fiat materia înainte de apăriția nivelului cunoscut de om. În unele, cum ce este o folice? De ce îți facți un emorginit? Undată, îndeznă și un cur de negru. Negru. În un ameste confes, elementele și materii înainte de organizarea lumea. Stără de dezorgenul plordial la materie. Personivicare acestui spațului marginilui formă un intrinț divinităților. Divinităților. Divinităților. Divinităților. Doi. Divinităților. Stare general de mare confuzie, dezorgen de mare, gândul moașială, organizat. Moașială. Moașială. Moașială. Moașială. Moașială. Din Francesc, Latinese, chaos. Chieeea! Văi, văi, văi, văi! Alo, așa, aici, aici, în cemia asta. Văd reșit timpul și alășii. Poftim. Poftim. Poftim? Timpul, ce este? De ce întrept? Uite, totuși lămânii știeți, poate neascun la un mulț. Poftim! Dacă tot am ajuns de lămâni niște chestii, poate ne-arăspund la mâncun. Lămânii niște chestii. Adică tu nă știi ce timpul. Adică eu m-am spus o neamă. Acum spune exact ce n-am putut. Da, vezi-mi și-au înveți prin mâine, înveți cu cea a fost, înveți cu telefon, înveți cu fața omului, înveți prinăși, totuși în via, atunci când arăt știeți de treaba, din coloaditat de astea, timpul, ce este? Așa, văd. Are și el de treaba noi. Deci? Ce? Căută. Timpul este mers înainte, contienuși, nefinite al existenței, și ale venimente, în care sunt vină toți sucesiune, totate constatările ineversibile, din precut, prin prezent spre așa. Timpul este unul dicoceturilor, fundamentale al existii și filosofiei. Este o măsura, atunci, e venit vețurilor, și ai învățit, întotdeași un cult de protecție, în care se defini. Încindică, îi puniți pe nimeni, prin mea naturilor, și poate și poti să mă dați un simbol. În acceptia fizicii glasice, Timpul este un contien. Din fica modernă, mai brecil, teorie mai calci, cu aticei, distrută în săcianță, calitate, sucerându-mi pe al existanța, la următine, fai futil. În filosofie, timpul este determinist, ca un flux, înainte, de versibilizare, nu poate fulge, de lucrurile singur. Este, desu, contienuși, în care venimentele se suci de la tot, prin prezent spre toți, și încât, în cornea, se desfășa locat prea ce se vezi în aici. Tehidina, cu acest timp, din fomul ei, este, faptul acest timp, acest timp, de fomul ei, de ce înști. N-a ajuns. Se ajuns. N-a ajuns. Să turcăm. N-a ajuns. N-a ajuns. N-a ajuns. Nu poate să vă ziceți în cazului. Nu poate să vă�i un Crime, vă mulțumesc. Nu poate să vă uită nici unul port. Nu poate să vă uită Așa e și la tine sau fără că nu-i chiar așa. Știi? Eu au făcut fără de azi de întâmplu pentru că suntem in fără. Așa e și la tine sau fără că nu-i chiar așa. Știi? Eu au făcut fără de azi de întâmplu pentru că suntem in fără. Àșa e și la tine sau fără că nu-i chiar așa. Știi? Eu au făcut fără de azi de întâmplu pentru că suntem in fără. Suntem în fără de azi de întâmplu pentru că suntem in fără. Și eu? Dar mai de grăbă va fi alban spre acel timp. Pui? Dar asta e explicat. E cei mai dracă?ew timp. Imprim, nu-i timp. Timp este cu cine? O să văd să te-o timp. Toate la timpul lor. Ce e deși cu timpule? Hața-i timpul treci, n-o să-n lor. Să am locat-miștigat timp, atentul timp, răinte de timp, după o timp, timp și trebuie să trebuie să facem ceva ce timp, timp, timp, timp, timp. Eu împărău, fac în mișcare. Sintu mult plăteu, visare. Deci eu împărău vada și mie mișcare, da? Sint mult, simt mult, mult de tot. Sint atât de mult, de când nici nu poc cu preimene, da? Super, ok, mersi? Măciat! Măciat, măciat, măciat, măciat, măciat, măciat, măciat, măciat, măciat, măciat, măciat, măciat, măciat! Ai tot acolo, din timp. Eu, ce să spunea aici ce-a cei! Super, ok, da, mersi? Super, ok, super, super, super, super, ok, atat! Sintu, parău, paroi! Super, ok, compu, atat! Asta e. Gaura de la congăș, da. Gaura de la congăș, da. Nici nu, da am un ridul. Meream niște multă. Nu, da, da. Sintu-mi mult, totu-mi visare. Sintu-mi mult, totu-mi visare. Sintu-mi mult, ente-i visare. Voi, v-ati gândit odată la asta? V-ati gândit la... Băi, e mi-e foarte greu să-i spun cum ar trebui să-i spun. Nu că aș avea problemă cu vântul, doamne vedești. Nu mi-e frică de literi ale ale dorate, de ziune de ale alea. Nu mi-e frică frede plin sau... S-o poate nu știu eu ce-i frică. Nu știu, e vat. E vat și amestecat. E vat și amestecat pentru că nu știu ce s-a întâmplat. S-au fără ocă. V-ați știu eu ceva. Dar v-ați înțeles ce s-a întâmplat. Și nu-mi dau seama ce se întâmplă. Pentru că se întâmplă și nu a cântat. Ce se întâmplă, nu te mai concentrez a ceea ce se întâmplă și îți dai seama abia. Tu poți se-a întâmplat, ce se-a întâmplat, de fapt. Și am făcut toate astea. Nu ai păștie. E vat. Cel mai confortabil mi-e atunci că mi se-ti. Parcă... Mă destriset așa. Nu mi se mai pare toată de horror. Am visat de mai multe ori, dar toate oriile astea s-au adunat. Și pare că am visat o singură dată din mai multe bocățele. E ca și cum e umul. Și același vii sunt de rug de trezirile mele astea la viața de zi cu zi. Adică știți ce voi trezirile astea? Mă rog. Prea bine. Am visat că... Voi fi mare. Dar ce n-ai vedeciutat în visor asta e că... Eu știam că sunt mare, dar mii... Nu mă ruptam a fiind mare. Adică nu e la mai vătrână. Dar bine. Mă scusați, dar și știți ce voi. Oamenii mă mai consumați un mai vătrânci. Nu ai ce să le faci. Adică nu e... Și eu acum sunt mai vătrână ca acum. Și ce ai? Tinturi. Asta face tinturi. Am visat că era pare, dar nu era mai vătrână. Adică nu știți ce v-ai feriat. Eu am câștigat în pâinea din măseria asta. Bine. Pâinea e puțin spus că eu în visor asta avea mai multe-o pâine. Și-a tot că în visor asta... Era mult nesă cu mine și cu oamenii de jur. Și-a fost așa tot cântă... Să mă simt mare și... Ducuroastră. Certie că... E rămânată, banii. Bunceam. Aveam și-a familie. Parcă. Mă ziceam. De mine ați alergeam la muncă. Bunceam ce munceam. Că eu nu mă ocuia muncă. Că eu nu ați alergea muncă. Mă torceam acasă. Dacă era bine cază. Că cred că așa... Da, bine. Voi acum o să mă întrebați. Bine, bine. Da, ții. Chiar îți vreau aceasta. Da. Și chiar dacă nu mă întrebați, știi că mă mă întreba de un. Ce? Era mi eu. Și m-am detașat așa de trără. Ce? M-am detașat de vectiv. Și-am făcut... Și mă uitam la mine. Cum mă uitam la mine. Și m-am spus... E soră, dar... ții, e chiar îți place asta. Și m-am spus... Păi, m-am să îți place. Păi, m-am să îți place. Da, și m-am spus... Retori care îmi duc meu. M-am să îți place. Și m-am spus... Tu nu vezi că ești exact ca atunci, ca acum când visezi? S-a bine. Păi, soră. Tu nu vezi că ești exact ca atunci, ca acum când visezi? S-a bine. S-a mega bine. Păi, soră, tu nu vezi că ești exact ca fel, ca atunci, ca acum când visezi? S-a bine. Mă rog. Viteți că e o mor mai complex. Și vă vezi mor mai mult cu mine. Da, nu știu. De fiecare dată mă trezesc și pămâna pe telefon. Ăsta. Ăsta e primul lucru pe care îl fac în fiecare dimineață și voi au de la capă cu realitate. Mă trezesc pămâna pe telefon și... O iau de la capă cu realitate. Nu o să ai nevoie. Nu vă ai nevoie. Nu o să ai nevoie. Nu o să ai nevoie. Nu o să ai nevoie. Nu o să ai nevoie. S-a bine. Mă rog, Ce-te-atii, ce-te-atii amai De-i ce-am ingresit Mamalamamazii şi nu-mi Am de-a mea de-când de-i ştii O săcă, te-a fune Eşti bine, eşti beşti Eşti bine, eşti bine Aştamă şof Aştamă mamamă S-a-nă-sfamă mamamă Mă-a-s-un Bă, arică, s-a-nă-sfamă Bă, arică! S-a-nă-sfamă Bă, arică, s-a-nă-sfamă Dacă imi haida ceva s-a așa, Caneva-mi și pe aici voi. Da, cum m-ar fi să-mi zăsvără, Păr-oană și mără, Să-mi avem și ziură, Păr-oană și mără, Păr-oană și mără, Să-mi dai, să-mi dai, Păr-oană și mără, Să-mi dai, să-mi dai, Păr-oană și mără, Păr-oană și mără, Mă văi cum este. Nu am reușit dacă nu mai poți âl luci passar în o dușor, буi li mulți astea că treaba voce un aoș, nu existau toic, 먹을 Foara Masoniată, eu existau, dar nu-mi pare, existau Leptoburi, Existauți ele în foare, existau următoare, ele existau, dar nu aveau viteza asta. Mă rog, că m-au spover și mai horror, căci că nu cum îl timp înainte să mă nasc eu, au trăit oameni care nu au vădășit fel de obiecte. Doamne, chiar am auzit asta. Oamenii așteptă tot ce am învățat totul cu mintea și cu truflă lor. Și că tot oamenii așteptă știau să așteptă. Nu se pare ciudat. Dacă te-ai născut cu așteptarea și am fost învățat dea unde a dispărut, știi ce așteptă așteptă? Acum m-am mai știu. Iar am învățat niciodată să aștept. Eu am eu scut o adată cu disfariția așteptări. Și am crescut în cea mai mare fata tipului, fără ea. Am fost atâtiga. Iar acum sunt atâtiga. Viteza îmi fără de unde îmi dă mine a crescut direct proportionat în corpul meu. Măi că, pe drum, eu mi-am cămatins limitele. Iar viteza de calcul, de analiză, de reacția, lucruri de îngă mine. Și nici, măcar, nu pot imagina până a unde-ar mai crește. Tot ce îmi pot imagina sunt culori. Oare așa sunt așteptarea. Vite mai gândești concret la ce se întâmplă sau la ce se poate întâmpla și vezi numai culori. Dacă așteptarea mi-ar aveau culoare, ca cu Maria, oare culoarea așteptă nimele este diferită. Făț de cea oameni care au fost învățați să așteptem sau toată lindiferită. Totul lindiferit. Așteptarea mea am putea avea culoarea univer în spidare. Univerzul. Univerzul. Ce fără? E din mineața. E din mineața. Mă redevind patfix. Am picii încate care nu mai are frat, air, vent. Și zic că totul e cât să mă trezesc. Cu șenile, nile, nile, nile, nile. Cu șenile, nile, nile, nile, nile. De ce e așteptarea? E o faină parte de aia. Să-ți adăugă. Publicitate. Să-ți adăugă. Sunt fără că îl se leși și zic și că nimic nu-mi zic că are suspect. E un pochitul suspectului. M-am ajuns la jumea putale. E asumit la jumea putale. Să-ți adăugă. Nimic nu-mi zic și că pe bine suspect. E röme sé. Nile încă să ți-o doar trebuie. D&D, d-un pic, d-un pic, d-un pic, d-un pic. D&D, d-un pic, d-un pic, d-un pic. D&D, d-un pic, d-un pic. Pocostam la bineînITY. Și pe nowa-apoi le-a  veggies-ul sa heridem ca zinul. Și asta, nowa-ala sau nu-l putem spere care am la mal. Ie! Încancul lucrătărătării? Sunt o teată cu o bucăță o bucăță! Din nici mulții se pare suspect. E ca un suspect, să vă spun pe treptul. M-ați văd tot altă. Ce-ai zis? Aștie! Mereu m-a văd o ceasă. Fiu in un masc. Dar nu nu nu! Mereu m-a văd o ceasă. Mereu m-a văd o ceasă. M-a făcut ceasă, o avem universul și mama aia. Dar nu așa, pe un mântor, sau felul știi, criptomanie de bucura cu moro. M-a făcut cea că mama a măs, chiar să te mai am de un univers. Mama mea, că e spaziadă, și sunt sigură că am putea să facă față. Mă bune, ce mult o stată acolo. Și era numai ca era voie. S-a uitat la soare, cu aceași tăce de pe care a ieșit în granilă. Că mama n-a știi, atât timp cât sonerea locului, toată o să fă ca să ne duc lor. Dacă mama avea, s-a întâlnit cu țăte mei știi, cred că prima dată e s-a face frică. Că așa era noi. S-a puțin frică de să-i în. Dar după ce avem de ba, ce fac, ce caută și ce ai în daba, iar nu e la masă, la dacă nu mă părece, și le-ai zice de nepoți, că ești în la școală și îmi place bine. Că s-a zângă de parte, pentru că știu că arde. Că o să merg la facultate, că acolo e ceva mai greu, că sunt multe străși și se mă foare și foarte buzunare. Mama mea zice că îmi au raș, oamenii sunt ceva mai răi. De fapt, că nimic nu ai în anainte. Dacă omul e tot om, și că e așa ca un animal, și animalele n-au făcut tau. Și atunci, dacă ai vrea cu cumețele din pute, că uidele cu stau și cu cumețele și simți. Deci, chestia asta cu țeles, eu științitul, nu este ceva suficient cu oamenilor. E o chestie pe care au și multe străși, și calele, și calei. Eu cred că și cu nici de găinile, capioarile, muștele, lipitorile, eu cred că dacă ai zile și simți, doar că plinile sunt multe diferite cu plinețile. Bună afuntem, dar pline, nepline, capuf. Dar ideea este că toate, toate, poate înțeleg și timp. Și a voastră înțelege și timp. Așa le-a zice mama mea celor din univers. Și eu deocapată o cadrea. Iubire. Iubire, multă poate și drog. Voi, văi serios, crediți că o sa junteți în spațiul? Adică, în univers? Deci sunt ranci, uite. Bună lama, n-ai departe. Nu mai ai de mai colea, tu nu mai contează asta în zile de azi. Voi mă jucă unde vrei, când vrei. Da, ca asta ai. Exact că asta era doi în amând. Adică, nu ai băsulat în mei bani, explicăm în univers, că nici mă cătna de banii nu e o micofuzul, bă, în oraș. Ai că nu-i chiar așa, că omul ajude. Care e o omul? Omul ca simbol. Nu mai dică omul ca simbol. Adică o omul rânsa umană, omul sa apiezi. Lășini trebuie în univers, când n-ai nici mă cătna de banii de făcut aici. Măi omule, așa e vans asta. Cum? Caută ce cetează. Da, bine, măi, când n-ai de banii de făcut aici, da, pleacă în univers. Dar cine o spus că nu poate să facă și una și alta? Trebuie să nu ce-ai interesat banii aici, măi când mă cază. Cum n-ai costat banii la un două? Nu știu. Ce nu știu? Nu știu ce se zic. Ti supare ceva? Da, mă supă. Nu m-a supă. Normal m-a supă. Când privezi să-mi jucă, dar te-ai trebuit necterminate. Uite, spre exemplu, tu. Când îi priem strada, țiiți? Se spare că totul stă la locul ei? Păi, dar e acolo. Am făcut din acolo. Așa că-i dur? Da. Eu nu văd așa. Da, cum? Păi, uite, spre exemplu, se spunem plele acasă, da? Mon acasă, casă. Da, e cu mâin. E casă. A mea, acolo, credeți? Scut, acolo, credeți? Nu sunt bine. E atât cât. Da. Mon acasă, ești? Am întrebit să ne fac ceva. Streașul în aia care ar trebui la distrânză. Și nu mai sunt de părredile, la care e cărăpat. Da. A fie bine să mă ocupa cum dedesc, că poate scremi de tâni, știi? Poate chiar în care e părredilor. Nu. Nu e bine. Dar ce facă? Lasă. Lasă, facă. Lasă, facă. Și plec. Mă urcă micropuz. Și plec. Și micropuzul, da? E că orice micropuz, da? Brimurând. Nu e curat. Și nu ca fimuri, dar. Dar pur și simplu nu e curat. Că oriunde e cu limâna, se limpiești. Și nu mai țin de căpșoară, și era oasă, știi? Ce am mărli plinii de praf. Adică, s-o fi în serioși. O pendeți bani pe bileri. Da, păteți, da? S-o m-ascuți micropuzul, de ce mărli mai al-anțe put. Am hâri, bati, sare, trăi, cânești. Mergem, mă ca... Nu-ți mai ați dăut-o că mergem. Da, măi, dar lucrurile nu pot fi lor tot timpul. S-mai înrechez. Dar eu n-am încercut ceva. Nu-i op. Am vrut ceva îngrejit. Spune unul de civilizat. Sau nu. Zice-va așa, sau nu zicem. Da! Dar civilizatia nu se ne dă ori de obiecte. Să iești nevoie ca oameni. E cum suntem. E cum ne comportăm. Noi, serios, eu n-am răsut nimic despre asta. Da, ții? Serios, te spare că nu-i vinde cum vortem, să te-am civilizati? Fune-mi mai civilizati. Deher? Deher e rământ ainte. Nu, eu nu cred astea. Eu cred, dar nu mai ne lăudem. Că, tare, este geni omul să l-au de dar. Intentă l-au de astea, eu pur să nu văd. Noi am testi în face, nu-ți ne fie bine. Că nu-i de așa parluvurile noi. Trebuie-ti piste alea vei, și nu-i de cum nu arat așa cum ne-ai imaginat. Noi, care aratat, când am început să le facem. Nu, supravole peste microguzul, oară cu jammăruiile din praf. Și că aici e geni, da? Nu-i era de păduri, o le-a de lei, niște pace. Dar, în alt lucru, nici nu vreau să mă gândesc. Și puște-mi, nu văd cum noi am testi faceți de fiei bine. Dar, când nu le chie părechei de el, aș nu știu. Te-ai jumit jammăruiile din praf. Și, când n-am să învățăm, fie că rământ, trezi de puerea de efort, dar e greu să-mi fie. Aică acum, să-mi fie ca cu mișamă, când... Deci am învățat de o șor. Și, da, da, orice om de pun efort, dar eu nu mă refer la eforteți de dizie cu zi. Când părcă este baza, spași, să ai... Dar eu mă refer la efortul, unul în care eu văd cum e simplu. Efortul în care, cum îi urmă, când, dacă ești o normat, te apuște el jammăruiile din praf. E sigur asta. Și, dacă ești o normat, nu mai vizdeau tu la cum vorbești. Hai, mă, e ca vorbești, mă. Hai, să călcăm ceva. Mă, mă, e ca vorbești, mă. Mă, mă, e ca vorbești, mă. Iemnă seama singură. Pleasatea am intrat la școală. De când am intrat în mâncesc, mă învăț. Și că toți în jurul meu au grijă de asta. Că eu să învăț, să mâncesc. Și am grijă de asta. Nu mă înțelegi să gășit. Și chiar mă fic tare la un nou. Mă fic foarte, foarte tare. Deși știu că nu e despre asta. Despre dezoltarea mea, despre cum o să ajung om, cum o să reușesc în viață și cum școală o să mă ajute să mâncesc. Dar să mâncesc mai la un lucru. M-a venit cu un rost. Și chiar nu mi-ar plăcea să mâncesc. Nu zic nu. Chiar nu mi-ar plăcea să fie un rost bun să mâncesc. Dar să fie bun. Sfie un rost bun. Am mai cătat decât veniu ca asta este o niciună. Eu cred că oamenii mari nu au nicio siguranță în legăturul că ce spun că se întâmple dacă. Bine, ei își bazează părerele pe ce văd în stângă, în dreapta. Dar nu știu niciodată, sigur, sigur, sigur. Și niciodată acum, ei speră. Învață o să reușesc. Învață și sper o să reușesc. Înceește și speră poți să fie bine. Sper. E o cred pe care în el acordăm în timp. Cleri de încredere. E frumos. Fără dat seama câtți copii mințiți ca o să fie bine dacă învață sunt dintre noi. Nu vreau să fiu pesimistă, dar acum. Acum poate fi un timp că pentru munii ai expirat perioada negație spre plinire aiforturile. Ce vedeți? Tie, ție, ție, se pare că s-a înflimit tot ceea ce ai sperat. Vă duci doar deși, se pare că toți oameni din jurul nostru au ajuns bine. Nu veți că îi știu. Să ucească la normal. Am să pioică zis-tări în micurva. Să analizeze mozini din jurul meu. Să cece de trecuturi cea pariagă. Ai zis ce numele rinfezi între ușor pur desbacru ore. A fost oameni din jurul meu. Nu veți că ajuta ce oameni din jurul nostru au ajuns bine. Nu veți că ți-ar plinirea e oameni din jurul nostru au ajuns bine. Nu veți că ți-ar le-ai zis de trecuturi cea pariagă. Nu veți că ți-ar le-ai zis de trecuturi cea pariagă. Ia-și-o frie ca să ai vălbani Concești, vălbani, vălbani Socră, după ne-a pădurit Vrei să-l gămă frangurii de ori Ia-și vălbani, vălbani Și dă-mi o șoară ați Ia-și vălbani, vălbani Socră, vălbani, vălbani Vălbani, vălbani Vrei să-l gămă frangurii de ori Ia-și vălbani, vălbani Și dă-mi o șoară ați Da-de ce? Da-de ce? Da-de ce? Trebuie să mâncesc Într-i întotdeauna asta ce să vinem Nărcutea, nu mai să mă dinnesc Să stau și de viață să mă duc Să stau, să mănânc o auduță de struguri Să stau și nu mai să mă gândesc Când viața există, de ce e și pentru ce trebuie? Dragoi meu din... Ceea ce fac eu acum? E dovada, că oricum ar fi acolo... Știi cum? Oricum ar fi acolo Trebuie să ai încredere și curaj Când viște de că n-au mă dat Ai făcut ceea ce fac eu acum? Și-i făcut-o oricum în cel dat Cu drore moților Și m-am măgată Simța-i că ești bun de trebuie Sau cam așa ceva Simța-i că faci ceva Și că ceva unul ăsta îți placea Bine, nu încerc să dea la sentiment Știm că probabil simți cum filișoarele a deapă Să spate acolo în spatele ochilor Și probabil și n-asul înștere drepturile lui Și nu știi exact ce să faci cu mâinile Și atunci te gândești Doamne, ce poastră Dar știi perfect că se-i spusă asta Și știi ai că te contă zici Probabil toate Toate se zbată în tine Pentru că te gândești ca A făcut timp Știu cum el și știu ca știi Dar știu cum el Dar adeam din Îți poate acum, că în orice moment Și în orice condiție de afla Tot timpul vei avea un mitor Și un prezent și un trecut Așa că nu mai pune presiune pe tine Iar dacă nu face asta Scoate pățin n-asul de ceea ce faci Și dacă nu faci nimic Până buna și construiște ceva Când de ceva Da, chiar ar fi bine să mai căți Să mă-i scăți plăcea asta Îmi place asta Alciva nu știu ce ar trebui să-ți mai spun Îți pune bărcu Și am în credere Că vă-i luat decizile alea potribite Sau tu s-o-l mai chema ele Și știi și tu Că toate lucră așteptă de la tine decizile alea Ascultă, informează-te Și atât Restul iar tău decizile sunt ale tale Iar dacă nu va să fie așa un visez Și o să dai în baldea Da, ea ea Știi, nu vor când Poți să dai seama ce e bine Și ce nu e Unde dar acolo simt asta Adică Adică eu, din Vitor Aș vrea să țăduc aminte ce înseamnă asta Acum, pentru tine Ai fost întrebată și ai răspuns că Vitorul e un necunoscut excitant Prin de misterii și cruestăți Hai să fim seioși Cine nu-și pune cer muțină o trebare despre Vitor Cine nu se întreabă măcar odată pe zi? Cum ar fi? Tot să o facem Ne știm Vitorul Doare ce? Vitorul? De timp de cel mai mult de prezent De cum ești tu, de cum percep tu lucrurile Că știi că asta-ți va influența în continuare viața Vitorul? E atunci când Pun și simplu stai și nu faci nimic Vitorul? E fiecare secundă care trece și fiecare fronță care-ți boare Ăsta e Vitorul Cer fițin pentru mine Vitorul, da Cidești un palmos sau încărțile de tarot Vitorul e atunci când te însamete-o și vezi cum va fi bine la mâine Vitorul e peste tot Vitorul suntem noi și de ce fiile noastre Vitorul e cine ne va conduci țara Vitorul sunt copii și educația pe care o vor primi Vitorul sunt cei din parlament și deci zile lor Înțeleg că s-au complet prostești Vitorul e una cine ne mașină sau gualo Ce-ți îl poate fără pe veci într-o singură secundă Vitorul e cea mai fac când și cea mai era faltezie Vitorul există și se va întâmpla ineptabil Vitorul Vitorul e tot ce avem și e simplă cânt de care ne putem acăța Vitorul... Vitorul e speranță Și speranță e un vitor Vitorul.. Vitorul... Vitorul... Vitorul... După bine, inaptea la repulitățile aiunea, a adăugat-o alisul soare. Dar ce-a treabut și nici n-a făcut bine? Bine! Bine! Nu mai spute bine! Azi nu-i mai faptă tu! Azi nu-i mai faptă tu! Nu! Nu! D-acum! Că-i cașa! Deci... Distanta nu-mi înseamnă! Ce? Ducă-i și pe partea! Da! Bun! Bun! Așa cum are bine! După ștoc ce viito roștii noi fărăm cu știi! După dacă am așa că are așa dialoguțul, eu nu știu cum ai fai! E un poțin pentru drum! Deci suntem! Păr-o a! Păr-o a! Jă n-am să-l dă! Ii că-i fracu' totul m-onde chiar cum-si cum-sa! Că-i cum-sa! Că-i aștii! Și-i dialogu'u-n veze! Ii-i-i-i-i-i-i-i-i-i-i-i-i-i-i-i-i! Buapuapuapuapuapu! A te-au zis-nădă ea!