 Master i barnagekunnskap på UIA har siden 2018 vært en ny mulighet for barnaglærere til å forbyppe seg i feltesignet. Vi har tatt en prat med to tidligere studenter som dere sine opplevelser av stundetillbrunnen. Jeg er en førskollærere i 2006 og har jobbet som peragogisk leder og som veileder og støtteperagog i Norsk i 16 år. Der jobber jeg forskjellig i kommunale barnagel, ikke sannsans-barnehagen. Det siste da, fra høsten 2017, så begynte jeg på master i barnagekunnskap og tatt det på deltivisina-jobben som veileder og støtteperagog. Hei, dette er Heidi. Jeg ble her i ut eksamineret fra UIA over den 2014. Etter det, så jobbet jeg i klokos og barnagel. Så begynte jeg på masterstudiet fra første kulde og gikk ut nå i vår. Jeg tog det på deltiv over tre år. Jeg skrev om flertrukturelle barn i Barnahagen, hvor jeg gikk i intervju av fire barnagelærere, og analyserte, utifrån diskursjonalyser, hvilke diskurser som blev fremtredd med i disse uttalser. Da var jeg vinkla motisære i pludering og ekskluderingsprosessene som kan pågå i barnahagens prioriteringer av peragogisk praksis, lekemateriell, og hvordan barnahagelærene møter barn og foreldre i de ulike oppstart, eller i hverdagspraksiser, i foreldre samtaler, og hvordan de tenker at barnhaget kan være nyttig for flertrukturell barn i et framtidsperspektiv. I masterstudiet skrev jeg om barns tilgang på litteratur og småpassavdeling. Ja, det har vært med et spørsmål om hva som ikke var spennende, fordi når jeg har jobbet med dette feltet, jeg har jobbet i fire år med flertrukturelle barn, og jeg har hatt en veldig sterk engasjement for hvordan barnahagen skal være en arenar, hvor alle skal kunne oppleve at de er relevante, og at de har med seg inn i barnhagen, er relevant for barnhagens praksis. De har vært mitt engasjement i alle år, og da jobbet jeg med flertrukturelle barn, og det var i den rommet som en spesielt fokus på språk, så jeg var du fortsatt engasjement, men var med de ulike erfaringene, var med resursene, var med kompetansene, og det å møte barnhaglærere som var så reflekterte og som var det så mange gode tanker om hvordan de jobbet med flertrukturelle barn var veldig interessant, og så var det veldig interessant å sette seg litt på sida, men det følte man egentlig kjenner en del til, og på måte tørre å stille seg litt åpnet av, at her skal jeg være den som lærer noe, og så gå inn i det materielle i det utgangspunktet, og ikke i det de for... Altså, du vil alltid være prage av forkundskaper, men å legge det litt til siden å være åpen for at jeg kan også lære noe i dette møte med de barnhagelærene, det var veldig spennende. Utenom selve prosessen og å skrive en masseoppgave, så var kanskje Emnerne som jeg likte best, og som har, som jeg synes er mest spennende, så det var mange folk og liv som jeg strengte. Det er kanskje noe som jeg sitter mest igjen. Ja, det blir jo to delt for min del for det. Mens jeg tok mastern, så arbeider jeg jo som veiledre og støtteparagog. Og det mastern gjorde mens jeg jobbet i den stillingen, var at jeg fikk perspektiver på praksiser som jeg kunne stille spørsmål med på en annen måte. Hvor jeg kanskje tidligere gikk litt inn og sa, her ser jeg det er et land, barn som vandrer, hva kan vi gjøre med det? Men i lys av masterløpet, hvordan er det materielle, hvordan er romene med på å gjøre at noen barn ikke klarer å finne roen? Hvordan er disse felleskapene som oppstår eller ikke oppstår med på å gjøre seg? Kan du sette den teoretisk overbrikket og være med i faglige refleksjoner om praksis med på et systemnivå, enn et individnivå, samtidig som jeg har vært kritisk til mange ting i barnehagetidligere også, men fikk et mer faglig språk og en faglig tynde. Jeg visste mer hvor det leter etter de faglige refleksjoner som det jeg stusse på, hvor kan jeg finne det, hva kan jeg lete etter, hvordan vurderer er det jeg leser, hvordan presenterer er det for andre, og så har jeg nå hent opp da i en universitets lektorstilling, hvor jeg i alle høyeste grad forbrukt det jeg har lært for masterløpet, og da skrev jeg om jeg må stoppe kammen. Nå jobber jeg i Supervogisleder. Jeg går tilbake til den vanlige jobben min, og jeg føler at jeg har en veldig stor fordel der, og at jeg kan stille de kritiske spørsmålene til ledere min. Jeg kan være øvrig, brang og vanskelig, som jeg har lyst. Og det tenker jeg veldig veldig. Jeg anbefaler alle barnehaglærer å ta master og barnehaglig kunnskap. Fordi den gir på det personlige utvikling, den gir faglig utvikling, den løfter opp perspektiver som vi kanskje ikke har tenkt over. Det tatt vite i barnehaget hverdagen, og så får du samtidig en faglig språk, og det er faglig tynten, til å kunne sette deg i en reflekterende posisjon, som tras, eller disse programmerne som vi får i barnehagen. Men hva gjør det for noe, og når kan vi bruker det, og når du bruker bruker det? Hvordan stiller vi oss til dette, og du får en innsikt i barnehaget, som jeg har opplevd at jeg har vanglet. Og så som den vurderingen om språk Part Legging, som var oppe på det høringene i fjor, det må ha en faglig språk for å kunne si om dette her, mener jeg, ikke vi begynner å gjøre fordi. Det tenker jeg som profesjon, så tenker jeg at barnehaget trenger flere med master. De trenger at master også er en del av barnehaglerutdanningen, på liklingen som det er i mange andre yrkespelt. Jeg vil absolutt anbefale mastern til andre. Jeg har fått en del spørsmål fra andre barnehaglerer om, men hva skal du med den mastern? Hva er det du kan på en måte nå, og hvilken stilling får du? Og det er noe med det å skjønne at det gjør det jo for seg selv, men det gjør det også for kollegene sine, og barnene ikke minst. Så jeg vil absolutt anbefale mastern til flere. Det gir en liten inspirasjon, og litt ekstra giv til en skjøl. At jeg tenker at jo mer enn kan, jo mer engasjert blir den, og jo mer har en lyst å være med og bidra. Jeg forstår at når jeg var ferdig utdannet, når jeg tog bare ferdig med grønne utdanninger mye, så tenkte jeg at nå har jeg lært så mye, og da ville jeg bli viss på hvor mye som jeg ikke kan. Og da satte jeg veldig gjennom litt med den følelsen, at tenk på alt det jeg har lært, og framdelen seg må det være så utrolig mye som ikke jeg kan. Og nesten panikkfølelse. Men det tenker jeg at den utdanningen har noe gjort, at det nå har et mye stort innblikk i barnet Hagen, og hva som er med på å påvirke barnet Hagen, at det kanskje har gitt litt ro. Nå vet jeg mye mer, ja, hva det handler om. Og så tenker jeg jo det at barnet vår fortjener faktisk, at vi øy bider uten rød, så at vi er med på, altså barnet Hagen er en del av utdanningsløpet, og det tenker jeg at barnet Hagen lærere som er kompetente, det trenger de, det er viktig. Jeg tok utdanninger på deltiden, men jeg tok det over tre år, og det har fungert veldig glad for meg. Jeg fikk jo barn mens jeg studerte, og har klart å kombinere det fint, for siden av jobb og studier, og vil absolutt anbefale det flere visst. Jeg har muligheten å tenke at dette går for meg, og jeg har ikke muligheten til det. Så tenker jeg at du kan få det til, hvis du vil. Så tenker jeg jo litt på dette. Det er ikke bare de studenter som går ut fra grunn utdanninger, eller barn og lærere som tenker at jeg gikk ut med bare ARB. For eksempel, dette er noe for meg. Jeg tenker at det er for Audi som er på mitten. Altså en vanlig barn og lærere som tenker at alle kan. Mere informasjon om studietilbudet, finner du på uia.no-studier-barnaren.