 Så er vi ved at være klar til debatten, og jeg vil bare lige sige, at vi optager det her, og prøver at lægge ud, at når et af de programfærdater, en af de optagelser, som vi nok helt sikkert vil lægge ud, det er denne her paneledat. Og derfor er det lidt vildt, at I lige husker at sige, hvem I er, og selvfølgelig også, jeg skal også bruge et forhjemmefog. Det var en detalj. Men inden vi når så vildt, så kan jeg lige sige her, at vi kender jo ikke det fæste i panelen. Vi har her nædelsen kraseret herude til venstre, så har vi forskerne en endelig emeritus her i midten, og så har vi pengene herude på højre skoven. Jeg vil starte med lige at give over helt kort til de paneledater, som ikke har været på den første presentation. Som meget, vil du lige give sin kort instruktion til, at jeg kan sige, at meget sidder i det akademiske råde i Sejlsen-technologiet, og er en af dem, som sammen med de øvrige tog her. Også er man amulerte også fra det akademiske råde, som har stået i spidsen for denne her undersøgelse. Hende og tog af, at det sværeste sted kunne ikke være, og det er vores skridtestil, som man ugler, at han har også godt et sværk værre. Men, hvad skal du med mig, uret at dit? Du får 30 minutter og ikke mere. Tak skal du have, Anders. Jeg vil starte med at sige, at vi fra de akademiske råde har været rigtig glad for at være inddraget i den her process. Mener den er meget, meget vigtigt, og derfor er vi meget glad for, at universitetsledelsen har taget initiativt til det, og at processen har kørt sådan, at vi har kunne køre uovhængigt af universitetsledelsen i forbindelse med selve styring af undersøgelsen. Og vi har også bandet universitetsforskere stolt af, at vi har kunne tage den her debat. Og så vi bemerker, at det faktum, det ærgerlige faktum, men det faktum, at vi har, og vi oplever et pres, det betyder jo også, at universitetsforskere laver en vigtig forskning, og det, vi bedriver her, er vigtigt at have betydning for samfundet. Når det så har været sagt, så kan vi sige, at der har været talt meget i dag om pres udefra, pres fra møndighedsbetjening, fra indtægst af virksomhed i forbindelse med virksomheder, pres fra ledelsen, men man kunne også bemerke, når man læser rapporten, at der er faktisk også et pres blandt kolleger. Vi udøver til synladene også et pres mod hinanden, og det var faktisk det, som forbavsede mig personligt mest, og noget, som vi virkelig havde i taleset i høj grad. Preset som rapporten omhandler, som I kan se denne omhandler, specifikt publisering, der har været diskuteret i dag allerede, at vi ved ikke, hvad det betyder for den endelige publikation, kun om selve, om man har været udsat for pres, skal så lige sige, at der var jo altså en grund til, at vi ikke spurte, om folk havde bøj til preset, for det ville være en begående ulovlighed, og vi kan ikke be folk om svar på, om de begår en ulovlighed. Så der er faktisk en meget god grund til det. Vi kan vedvede også, at udover publisering, så er der andre former for pres, som lader vi snakke om, at der er pres i forbindelse med forskellige typer. Hvor kommer pengene fra? Der er begrænsninger for, man kan jo udbevge forskning, hvis man ikke har medler til det. Så der ligger noget strukturelt, noget samfundsmæssigt i det, men det er altså ikke det, som rapporten omhandler, og det er ikke det, som er specifikt. Det presser ikke den enkelte forskere publisering. I forbindelse med de tiltag, da jeg bliver taget her, så udover for eksempel det her med en forskningsambassadør, og bedre uddannelse også under, så er noget af det, jeg betragter så meget vigtig, som vi betragter så vigtig i, at de akademiske råd er også en øde diskussion. Det skal være åbent, og det skal være okay, at nævne overfor kolleger, at man har følt sig udsat for press, så man kan diskutere, hvor vigtig er at rælge press, og hvad man skal gøre for uden en åbner ærlig diskussion, så kan vi altså ikke afhjælpe problemet. Og det tror jeg er virkelig vigtigt, fordi noget af det, som vi har kunne se her fra rapporten, det er, at der var et meget... Selvom folk har følt sig presset, har der været fra et få, der faktisk har diskuteret det med kolleger, og øvet med ledelsen. Det var det. Tak. Ser dig meget, og vi har netop taget gang, og der har taget hold på det debatt lige nu, og ordet giver videre til Peter, som jo har formandet for Danmarks Fri, det som nu hedder Danmarks Fri i forskningsfond, siden 2013, du blev tråbt af her sidste år efteråret. Men du er også institutleder på statskunstnere på universitetet. Så hvad er sko, Peter? 3-5 minutter? Tak. Jeg skal nok bruge de 5 minutter, som du har stillet mig til udsigt fra starten. Jeg vil sige tre ting. Det ene er, at når man kommer fra Institut for statskunstnere, så kan det ikke underforfærdelig meget, at eksternere kvirenter har meninger om det, vi laver. Det er en del af gamet. Der synes jeg bare, at vi må ståle på, at universitetsledelsen fra top til bund, stå fast og sige, om universitetet spiller en rolle, politikeren spiller en anden rolle, og han vil bare stå fast, så kan det godt være, at vi engang mellem kommer til at miste en kontrakt, så lever vi nok med det. Det andet jeg vil sige, det er meget mere overraskende for mig, og det er der også andre, der giver udtryk for, at man fokuserer så meget på ledelsen, og at ledelsens skole er problem i relation til forskningsfriheden. Jeg kan sige, under blinket, at jeg ikke har klægt endnuens forskningsfrihed, og jeg tror egentlig heller ikke, at Brian har gjort det. Jeg kan i hvert fald sige, at det er sikkert for mit eget vedkommende. Jeg kan være lidt i tvivl om, og jeg er lidt ærgerlig over, at rapporten ikke går dyber her, fordi det første man kan være i tvivl om, er hvem er lederne i den her verden. Det er lidt svært, vi ved det også for at bevente, er det institutlederen, er det en centerleder, er det en forskningsleder, eller er det POD-koordinatoren. Så godt at tænke mig, det er lidt mere præcis, visset om hvad det er, og så vil jeg godt vide mere om, altså hvordan skulle de her ledere egentlig udøve det her pres? Der kunne jeg godt tænke mig at vise mere. Det er jo en dejlig ting, at man på universitet har leder, som har været forskere og som kender til livet, men for nogen vedkommende er det. Mange år siden de har været forskere, og derfor skal ledelserne ikke blande sig i noget som helst, det handler om forskningsindhold. Ledelserne var rejtet til institutleder. Ledelsens opgave er at sikre optimale forhold for forskerne, sikre optimale forhold for forskningsfriheden. Så kommer vi til det, som jeg synes er, måske mest tankervækkerne i rapporten i den sammenhæng, og det er det her pres, der kan komme indifra i systemet, som kan komme fra seniorer, der er også sådan nogle antydninger i rapporten om det. Det kan komme for forskningslederne, og hvad kan det være, der er på spil her engang? Det kan jo være, at det er folk, som får nye idéer, som har været til at skabe nye paradimer, som kommer til at gnide sig mod eller stride med veletablerede paradimer. Og her tror jeg virkelig, at vi skal passe på, at senioriteten ikke får lov til at vinde, for ofte vi skal passe på, at vi er åbnet nok over for nye idéer. Jeg har selv set også i forskningsrådssystemet, at gode, nye idéer lider en grundskæftende, men det er lige vel lidt for meget op imod herskende meningere. Jeg har også set eksempel på, at de private fonder, der er kommet bag efter at have finanseret det, synes det er rigtig dejligt, at vi har de private fonder, også til at være et alternativ kanal. Men synes det er meget vigtigt, at vi får fokuseret på, at der er også, fordi vi i Danmark har et meget hierarkisk universitetsystem, at der er mulighed for, at de unge forskere, pro-stokker, junglerne, for den sagde skyld også, perioderende, har mulighed for at udfordre deres idéer, også selv om det strider imod de lidt ældre seniorers forestillinger om, hvordan verden er skruet sammen. Og det kan man tage en længere diskussion om, hvordan man gør det. Men det tror jeg i hvert fald er en af en institutledelses allervigtigste opgaver, og sikrer, at der er tilstrækkelig åbenhed og fornyelse, og at de nye stemmer også har mulighed for at komme frem i den vinskabte debat. Tak til Peter, og så giver jeg straks ordet lydertag i en variant, og så bliver tilbage med penge. Mange tak for invitationen til at delta i dagens debat, og med et rigtig, rigtig vigtigt æmne. Jeg vil ikke gentage de ting, som Thomas sagde, fordi de to fundet, vi arbejder i og representerer her, arbejder ud fra de samme principer, og jeg vil bare sige en enkelt ting med publisering, fordi nu er det det, vi har meget fokus på i dag. Altså for vores vedkommende, vi ser publikationerne, når de er publikationer, og ikke før. Fordi forskerne rapporterer jævnligt, årligt, eller var andre intervaller på, hvad der sker i tiden sidst, og i den arvrapportering, nu har jeg publiseret de, og så får vi et link til publikationen. Men jeg var også i tak for at spænde, og tankevægne indlæg tidligere her i dag. Og så har jeg tænkt, hvis man nu skriver en liste over friheder, og der er rigtig mange friheder, der er til det bad rundt omkring i hverden i dag, og måske også i større omfang, end de fleste, der havde forestillet også for nogle år siden, at de kunne være det. Så er forskningsfriheden nok ikke en, der står med stort og højter op på listen hos de mange. Hos aktører på og omkring universiteter, er sagene enn anden. Emle er centralt, som da også blevet sagt tidligere, for de løbende diskussioner er vigtige forhold omkring hvilken rolle et universitetsspillere som samfundsinstitution, et velfærdssamfund som f.eks. det danske. Men forskningsfrihed er vedkommende for alle. Forskning leder frem til nye viden og erkendelse, og det pete bedste bud på en evidensbaseret sanhed om det emne, der nu forskes i. Og som sådan bliver forskningsresultat af en del af administrativ og politiske beslutninger med konsekvenser for os alle sammen. Og derfor er det vigtigt, at der er transparente og tydelige premisser på plads omkring det. Så transparent om grundprinciper, så vel som undtagelser, hvis der er sådan nogle, det må være helt afgørende. Det er det for forskerne, det er det for dem, der leder forskerne på alle nivåer, og det er det for beviljende organer, uanset om de er offentlig eller private. Jeg kommer til at tænke på, da jeg forbereder mig til det her i dag. Nogen er i hvert fald aldrig aldrig, han har indtil at kende Pitheins grug. Og han har lavet et grug om frihed. Det er ikke et grug om forskningsfrihed, og det er skrevet på en ret dyster baggrund, for jeg tror, det er skrevet i forbindelse med den verdenskrig. Men det hedder sådan her, hvad er frihed, frihed til? Til at gøre som man vil. Blot man nøje passer på, kun er ville, hvad man må. Og det er lidt det, nogle af de vinkler, der er omkring sådan en diskussion her, kan komme til at bære pre-ag. Men en debat som den, vi har i dag, hvor Aarhus Universitet med udgangspunkt i sig selv, som uden Universitet, og fokus på del element af forskningsfrihed, som handler om at dele sine forskningsresultatere, det er et rigtig vigtigt initiativ, som er med til at sætte forskningsfriheden også i bredere forstand på dagensorden. Så tak til Aarhus Universitet for det. Og så synes jeg, det er op til os alle sammen at holde diskussion i livet på en ordentlig og konstruktiv vis. Godt, ja, men så er vi i gang med debatten, og nu var det øget indførre, der rejser sig en skov af hænder herinde i salen. Men inden vi nåser dit, så kunne jeg så selv iskilde spørgsmål, og det går det ind på, fordi der er mange af, der har været ind på, hvordan det hænger sammen økonomisk, hvordan får vi de her ordentlige forskere, som jo er under pres, ikke bare med at kunne prestere ind på universiteterne, men også måske for at skaffe midler, og er i det hele taget altid udsat for et særligt pres. Jeg kunne da ikke lave mere ting på, da Thomas lige visste den her, derovre, hvordan privatefonte efterhånd kommer til at styrre mere og mere af forskningen eller hvert fald finiterer den. Så hvad siger du? Hvad siger I til det her ordentligt? Du tænker specielt i relation til de unge forskere, og deres muligheder for at folk sig ud selvstændigt. Jeg vil sige, der er det sådan, at i Lundbergfonden, og i Vildumfonden, og i nogle Nordiskfonden, og nogle af de andre privatefonder også, vi har i Danmark, der er virkemidler, som er rettet specielt til unge forskere, så kan man have den der endeløse diskussion om unge. Men fordi her virkemidleres vedkommende, så er det, når folk har lavet en POD som regel, og haft som regel også to påstockperioder, og er klar til at se, nu ved jeg så meget om, hvem jeg er som forskere, så jeg kan definere en helt selvstændig profil, og jeg er klar til at bygge en gruppe op for mig selv, på det universitet, hvor jeg gerne vil være, forudsat det universitet, og synes det er en god idé, jeg er der. Så der er faktisk, der er jo aldrig nok, men der er faktisk midler, som er målrette specielt denne her gruppe. Og så kan man tage en diskussion af, flytter man så et problem et andet sted hen, og der ved jeg, Danmarks forsknings- og innovationspolitiske råd har også lavet nogle rapporter, der fokuserer på det, så det er jo ikke gjort med, at man har et virkemidler, at adresserer specielt denne her gruppe, og så ikke forholde sig til, hvad der sker længere frem i folks karriere. Men der er faktisk virkemidler, specielt adresserer til den her gruppe af forskere. Jeg vil sige, at jeg synes, der er to meget forskellige slags presviske hold, adskilt for en anden. Der er et farvelig press, som er en rigtig sund ting, og det er de farvelige miljøer, universitetet er kendt for. Der er konstant farvelig press for at få udviklet de bedste idéer, få skærpet dem sammen med kollegaer og studerende, og 117 verdenssamfundet, og virkelig få også, som du sagde, de mest klare argumenter frem, og få formuleret. Og det er set i den relation, og så formulerer dem og beder dem nogle penge, og får det bedømt af nogle andre. Det er en del af den, kan man sige, kvalitetssikring, som er sund og fin, når den er ordentligt balanceret. Den balansetiskussion er vigtig, men der er ikke noget, som sådan galt med, at man prøver at formulere sin klare tanker, og så prøver at se, om der er nogle andre, der er så glade for dem, at de vil finansiere dem også. Og det gælder offentligt, at det gælder de private funde. Det er fuldstændig samme mekanisme. Det er simpelthen en del af klaringsmekanismet. Så er der et andet pres, som er det, som er dagens tema, som jeg synes er et helt andet pres. Og det er, der kommer en land ind i kontoret selv. Det er det, du lige har fundet ud af, som er fuldstændig underbygget i din data. Det skal du glemme. Det er noget helt andet. Og de to tænder ikke sammen? Ikke specielt noget. Uden? Det var bare en kort bemærke til de yngre forskers situation. Og der er det helt korrekt, at de store private funde har kommet med virkemiler. Og mange tak for det. Jeg vil nu, og det er ikke fordi, jeg lige selvfølgelig står ved siden af Peter Monk her. Jeg vil sige, at Danmarks fri forskningsfond spiller en helt afgørende rolle. Jeg opfælder det faktisk som en slags inkubat og får unge forskere, for at de virkelig kan blive så fast. Så derfor hører de i hvert fald det her universitet, argumenteret stærkt for, at de konkurrenceudsatte offentlige midler i høj grad skal gå til Danmarks fri forskningsfond. Jeg mener, det er helt afgørende. Også for at holde de her underskrav og fri idéer, at de kommer frem og blomster. Der klødede der lidt opnede af ryggen, Peter. Jeg har lige hegnet inden for en beværkning også. Så bliver jeg dig videre. Okay. Jo, nu er vi her. Det her inde fremme, så har jeg jo et par spørgsmål, mist til jer. Nej, det er en af det første. Jeg mener, at det er et alvorligt problem, og det er et strukturelt problem med hensyn til den finansieringstruktur, vi har, som gør, at vi får en meget, meget altfor stor gruppe af korttids- eller middeltidig ansatte uge forskere, som uanset hvad, så har de meget, meget lidt forskningsfrihed. Og det er skadeligt for fremtidens forskning. Uanset, der er så meget frihed, de har lige deres aktuelle situationer, altså så har de meget begrænset forskningsfriheden med hensyn til at generere nye idéer i værksætter, i min opgåelse, i min bog, der fik jeg talt fra Danmark Statistik, der siger, at cirka 2-3 del af samtidige forskere ved universiteterne ansatte på de her korttidskontrakter, der er så inklusivet POD. Og hvis man tager dem fra, så er det måske halvdelen, eller sådan noget, det er også det, der står i den der forskningspolitiske rås nye rapport, ikke halvdelen, men lad os sige et eller andet sted, om man så regner den med dig. Så jeg har været på CBS og organisations- og ledelsesfolk. De ville aldrig finde på at sige, at hvis man har en virksomhed, der er meget, meget vidensintensivt. Det der tæller, det er kvalifikationer, det er vidende, det er det folk har i hovedene, det er ikke borgere, stoler, og redskaber og så videre, det er det folk har ind i hoveden. De ville aldrig finde på at sige, så er det ideelt, det er 2-3 del af ansatte på korttidskontrakter. Det er noget, der bruger i... Der er heller ingen, der er vilde, at det er sådan, men det er blevet sådan som en konsekvens af den finansieringsstruktur, man har. Og der synes jeg, det er noget vigtigt, at nogle af dem, der har indflydelse af makter, så videre, men også altid, så er vi begyndt at tænke over, hvordan kan vi pålægge det om. Og det kan... Jeg mener ikke, man skal lave det om, ved at sige, så vil vi ikke have penge fra. Ja, men man skal på en eller anden måde finde ud af at lave uden noget penge, så man kan få en mere, en ordentlig struktur, hvad det så skal være. Man kan sige, måske skal det være en fjære del, der er ansat på kort tid. Og det, når man ansætter forskere eller deltaget højkølvsædder folk, det er, at de er det, de bedste man får, og så skal de hele tiden have muligheder for at kunne opkølvsædder så at udvikle sig. Og derfor får jeg sikker på, at det er de bedste, man får, så er det nok rimelig at have en viss aspirant tid, måske to år der så er det noget, men så fanger bordet, ikke? Så skal de... Ja. Og det synes jeg, det er det, man skal tænke på. Det andet, med det lige om i kort tid, så det er jo så også, der kommer mere med forskningsfrihed. Altså det her med kort tidens, det er også et spørgsmål om forskningsfrihed, fordi disse forskere, som skal forme fremtidens forskningslandskab, de har ikke mulighed for det, fordi de ved ikke om de ansatte, når der er gået til tre år. De kan komme med deres gode idéer, men det er ikke sæt, de bliver til noget. Jeg kender mange, som efter deres periodelle postdoc siger, det har fået en kæmpe god idé. Jeg vil prøve at se, at man kan få nogle penge til det, det kan man så ikke, og så får de lige at have en stedning i 20 år, så kan jeg ikke komme i gang med det. Så er der gået 20 år ikke så, det er ligesom ikke sænge. Jeg synes, det er for dårlig, man ikke så hånd om det problem. Jeg kan selvfølgelig så sagt, at man står så med et ude på siden inden, og kæfter op. Men jeg synes, man skal tage fat på det. Det andet, det er så det der med tosseskulturen, og det er et alvorlig problem også. Og det er med hensyn til, altså også... Skal vi ikke vende tilbage til det? Jo, vi har også snakket på det. Peter. Vændsættesporten. Vi har lige vandt tilbage, og ikke bare for at fedte for Brien. Jeg siger tak for det penge nu om Danmarks Fri forskningsfond. Men det er en rigtig vigtig poäng det her. Hvis du kigger op på figuren øverste højere, så kan I se et meget stort fand fra 2015 til 2016. Det har virkelig gjort ondt, og I skal så ikke tro, at det var fordi 14 og 15 var godt, fordi de lavetalletrætten, det er lidt for de statistikken, er lagt om. Det her er faktisk et markant beskæring fra 2015 til 2016. Og det går ikke bare ud over de unge forskere. Den går også ud over andre forskere, der er lidt endelig end de unge, og som ikke har mulighed for at få de helt store bevillinger. Så det er faktisk et kæmpe stort problem, som også relaterer sig til hele spørgsmålet om finansieringen af forskningen. Og igen, jeg kunne ikke finde på, at skal det ud på de private fronte. Det er jo fantastisk, vi har dem, men de dækker ikke alle områder på samme måde, som Danmarks Fri forskningsfond, de varsitet. Så derfor er det her et vigtigt issue for dansk forskning. Er der sammenhæng, hvad den forskningsbrilighed er finansierende? Det er jo ikke sådan, som Briljen siger, hvis der var fri forskning for alle. Der er jo den sammenhæng, at der skal være så mange midler, at nye gode projekter, til nye gode unge forskere, skal have mulighed for at komme frem. Og det er virkelig knæbet i de senere år. Så et eller andet side hen, så er der en afvejning. Selvom det selvfølgelig altid er kvalitetsurdering og konkurrencer om forskningsmedlelser. Der er noget, der klemmer i de her år. Briljen? Det er for at forsøge og give hejne et svar på den problemstilling, som han rejser, som Janne kender, som en helt valid problemstilling. Det er klart, at vi har det der, den der, hvad skal vi sige, skævefordeling mellem temporære og permanente ansættelse. Men hvis man skal have permanenta ansættelse, så er man også nødt til at have bevillinger, som strækker, over en meget lang tidsholdshold. Når vi går ind i sådan et ansættelsesforhold, så er det jo folk, vi regner med, at det er hos os i en 20-30 år måske. Så det kræver altså en langsigtig investering. Og i øjeblikket, der dækkes det primært via vores uddannelsesintekter og via vores basismiler. Så det, man kan rejse her, det er om balansen i mellem de konkurrenceudsattemiler og basismilerne omvender korrekt. Det synes jeg er en helt fornuftige diskussioner tag. Det er en helt fornuftige diskussioner tag. Jeg må så det svære at sige, at det er ikke noget, der er meget forståelse for i det politiske system. Og jeg tror ikke, vi skal regne med, at det sådan lige ændrer sig hen over natten. Men jeg anerkender det som en problemstilling. Dårlig vil jeg lige få et te. Det er jo ikke kun dårligt, at vi har temporer afstillinger. Det er ikke kun dårligt, at vi har en udlægseling af unge mennesker på krydset tværs af verdensuniversiteter. Det giver altså en helt uhør dynamik, som er med til at holde oskarpe. Så det er faktisk et meget vigtigt aspekt der, som vi også skal huske at have med. Men altså for, at man har permanente stilling og i den tradition, den kultur, vi har her, så kræver det altså, at man har et ret langsigtet bevidningsperspektiv. Tak. Der er også et helt specielt dansk fenomen, at pvd. studierende får løn, og vi tager snakke om dem som ansæt. Det tror jeg ikke findes frem, man har altid i verden. Og så er det jo også en del, med mærkelig virksomhed, som har så meget kort ansat. Men det er også en uddannelsesinstitution, og det allervigtigste i en uddannelsesinstitution, gør at det er at sende dygtige folk, som har været trænet op i forskning, op til det højste niveau, og det er typisk post-doc. Og send dem ud af universitetet, og få et job. Og hvis man ser på talene, så er der ved en brug for, rundt regnet, 250 mennesker, ind i universitetes karrierstilling, og er i ordlægterprofessor. Så taltene passer altså ikke så, hovedparken skal lige ud, og det er helt på enken. Det er ikke et problem. Det er helt på enken, at vi uddanner rigtig, rigtig dygtige forskere i po.d. og post-docsdelinger, og så sender vi dem ud i verden, og bør gøre dem. Nøj. Jeg skulle ikke sige, vi ser, universiteterne gør mig. Jeg vil vente lidt tilbage til noget, vi talte om for lidt siden det her, med om det er specielt de unge forskere, der er presset på publiceringsfriheden, eller forskningsfriheden, hvis vi skal tage det under en halv. Og det tror jeg ikke kommer meget ind på, om det er en ung forskere, der er ansat på en seniorforskere, rammebevilling. Og dermed føler man en del af et stort gruppeprojekt, som man selvfølgelig klirer hverandre, eller om det er en ung forskere, der har 10 miljoner af sine rejne kroner i baglen, og udvikler på sine rejne. Og man skal tage den som en samle population. Kom, tror jeg, at det gør en væsentlig forskild, for for folks oplevelse af deres egen, så en mulighed for at sætte sig igennem ret tidligt i et forløb, hvis de nu skulle have fået en idé, som kunne gøre op med hersene og dårmere, og dermed udfordre ganske mange af deres kulere på en gang i sådan en gruppe. Det kan jo ske. Der er lige kommet en rapport fra Danmarks Forsknings- og Innovationspolitiske Råd, som handler om karriere for universitetsuddanede mennesker, som har en stor del smidkommerskolleg uden for universiteter. Så det er en debatt, der kører i mange forskellige forer, og en, der er rigtig, rigtig vigtig at følge, som måske ikke primært handler om forskningsfrihed og ikke forskningsfrihed, men som handler om forsknings mulighed for dem, som gerne vil blive ved med at forske, som man jo både kan gøre inden for universiteterne og udenfor. Så hele den der fødekæde, det er lidt tilbage til det, du siger, Thomas, altså jeg tror det er rigtig vigt, men lyder til, hvad er det rigtige for universiteterne og gør i forhold til den pulje, der skal helst end være i udveksling, og den pulje, man har brug for at have en længere tilknytning til. Og så kan man sige, hvor lang er medletidighed. Altså hvis man har 5 års forskning, eller 5 års finansiering af et forskning, som er helt ens egne, er det så medletid, eller er jeg faktisk ikke helt sikker på, hvad definitionen er, det lige nu? Tak til, Anne-Marie, og du kan lige give mikrofonen lyder, så undgår vi. Hvis du kommer til, så har vi lige en spørgsmål heroppe. Ja, eller måske lidt en anden konstaterer, han er synes i, at de taler rigtig meget om forskningsfinansiering, men ikke forskningsfrihed. Ja, det kommer hun spil. Ja, det kommer hun spil. Jakob, altså en af de ting, der vi lige har gjort kort for rejt, så det er lige her med, at hvis lederne kan, så skal det få uddagens opstående ting. Og mit spørgsmål, det går også lidt mere på det, der er mere at være en leder man går til, eller en man har tilgivet til, det er noget, man kan altså få tjanke til. Altså det er jo ikke noget, at vise noget, eller er det noget, man kan uddage, så er det noget, man viser, at vi er sit hjerte også i en kante i tusind interpratet. Altså, hvad er det, jeg har spurgt på, at forskerne ikke har gået til dig selv? Den inden vi lige begynder at tage frem på det problematik, så synes jeg lige, at du svarer på det, at du var i gang selv, fordi det handler lidt om at være en indirekte press på forskerne, der vil lades finitere. Ja, det var egentlig for, at præcisere forskeren på, om det er et press, at man har, hvis man er som ung forskere, som lærer ansat i en stilling, hvor man er ansat til et specifikt projekt, så skal man jo selvfølgelig lave det, arbejde indenfor det projekt. Men det ser jeg ikke som et press, men folk vil ikke som et stilling man har ansat i. Det er der, hvor man får ved. Ja, men jeg har kommet med de resultater, og de passer så ikke. Det er der, hvor vi taler om press, ser jeg. Godt. Så vil jeg tage debatten videre og følge op på det, som Lollet spurgte om forholdet mellem medarbejder og videre. Og den må jeg godt tænke mig i at følge op på projekten. Hvordan ser vi det? Fordi du er ude at præcisere, og du er fuldstændig sikker på, at vi har taget sådan noget, som den vil vise årets høst. Nej, jeg mener, jeg bestemte ikke det. Og hvis jeg er fuldstændig sikker på, hvad svaret var, så er det jo også nemt at lave de tiltag, der skal til. Og for lige at have en kommentar. Vi har rigtig mange leder på Aarhus Universitet. De er jo mennesker, som du og jeg. De kommer i alle afskyldninger. Derfor er der leder, og nogle af dem lærer det hen af vejen. Og dem, der så ikke kan det, finder vi se ud af en måde at håndtere på. Og det giver mig bare det her, det er jo noget med den menneskelig interaktion, det her med at gøre. Du er fuldstændig ret i, at hvis en medarbejder har helt fuldstændig tillid til leder, så går man ikke hen og bringer sådan et omtåligt emne på banen, som der taler om her. Og det må jeg i hvert fald konstaterer, at det viser rapporten, at det gør man ikke i særlig stor omfang. Og det viser, at vi har da noget at arbejde med. Og jeg tror, men jeg indrømmer, at det er jeg tror, jeg tror en del af løsningen. Det er vi simpelthen for en åbent debattkultur om det her. Og gør det helt legitimt at tale om forskningsfrihed og press på forskningsfrihed. Så ledes det, at det faktisk bliver noget, man udveksler, og også udveksler med sin nærmeste leder, som sådan sige burde være den, der virkelig skulle støtte op og være med til at rådge i en med sådan noget af det skete. Så jeg tror, at det er en del af kuerne, men jeg har ikke noget evidence for det i rapporten i sig selv. Så det bliver noget med, at vi må lave nogle tiltag fremadrettet, og så se, hvad det virker. Jeg tror, der er rådfølgende spørgsmål med det. Nu tager vi ud i mål. Ja, og nu gør vi lidt på den unge næsten, men det er også altså, hvis det her er noget, der skal opleves mere end det i noget, man skal have at vide, at det virker. Altså, nu for eksempel den gamle ungepros rapporterne. Det er jo rigtigt, hvad han har andet sådan at sige. Det var jo ikke at komme frem, hvis han ikke kan have gravet udenom, og der var flere, der havde taget det op. Men det var jo ikke investerende, der var revisionsforskring, i forhold til at få kontakterne indtrøvet. Altså, at det ikke er sådan noget, der også er med til at give en oplevelse af, at der er noget, der bliver sagt, måske i skoletager, og der er noget, som det sidst er, når man kan have det her. Du er i hvert fald helt og ret i, at nu er det virkelig mere overbevisende end handling. Og jeg skal bestemme det ikke påstå, at man ikke kunne have givet det på et andet tidspunkt, men nu faldsagerer han ud som det gjorde, men du er ret i, at handlingen er den mest overbevisende måveder, og vi slider at skabe på os. Kost. Vil du sige noget, Kilde? Nej. Jeg havde bare en kort bemerkning, at en af de resultater, der fremkom, er reporten, at de, hvad havde vi intervjuset der var? Det var, at en år sager, at folk ikke diskuterede så meget. Det var, at man var bange for at blive en sag. Så det er der med, at man, ligesom de har trukket frem, det har man ikke lyst til. Så jeg er inde i Madrid, at det, vi har brug for, det er en åben diskussion, at blive ved med at have den her diskussion, og så er det okay at diskuterere det, uden man bliver en sag. Har du det? Jo, men når nu det kommer frem, så er der et parti, jeg vil sige, for først vil jeg sige, at i det måndkorsk kontraktet, jeg synes det var en skandale, at ingen havde protesteret i de, op til ti år, hvor det stod på. Det var en skandale, det var mærkeligt. Det er selvfølgelig ikke noget, der gavner at træde frem til lederne og beklage sig, hvis man får underpresse. Og det næste i den sag, det var, jeg synes også, det var underligt, at ingen blev dravet til ansvar, og ingen gik ud og beklagede det her, det må vi beklage, det skulle vi ikke have gjort. Det kan jeg ikke huske, der var nogen, der gjorde, hvis der var nogen, der havde gjort det. Så havde det måske også været frem, for debattkonsuleren. Og det tredje, så vil jeg sige, det er, vi har også en del fyringssager og lignene, som jeg gennemgår i min bog, som viser, at man kan have kommet frygtlig galt af sted, hvis man siger, noget, som Lædelsen ikke kan lide. Vi har, hans psykosager, kumkumhavnsministeriet. Han blev fyret, fordi han sagde noget, han ikke skulle have sagt. Og det viser, at hvornår Rove Jenskomstridt, der sagde, Lædelsen, til det gik hjem, der sagde, undskyld, det måtte meget undskyld, nu er vi genopret af det gode forhåll. Nej, det gjorde de ikke. De sagde godt, det er overstået, så kan vi komme videre hvert års løb. Der er andre sagde, jeg gennemgår, som, hvor det er tilsvarende på hende, der, altså, at Lædelsen gør et land, der altså, som de ikke går gjort for, at få proctor at holde noget. Det er klart, det er ikke noget, der fremmer det hele debatt-klimed. Så det hører altså ligesom, ned, når nu bliver inviteret, så har jeg også, som vi har også tillad med at sige det. Tak. Ja, har vi en usund debatt, en usund debatt-konsultatør? Nej, det synes jeg egentlig ikke, at vi har, jeg føler egentlig, at jeg kan sige, ret meget, hvad jeg vil. Jeg har også en faststilling, og det er sådan til ret svært at komme af med mig, udenfor, hvad jeg siger. Den, der jeg sagde på Københavns Universitet, var jo mærkeværet det, fordi det var nogle åbenlyst, uriktige oplysninger, eller begyndelser, der kom frem, i den der føring, sagde jeg, det er klart, det er fuldstændig no-go. Jeg oplever ikke, at vi har en usund debatt-kultur, hverken på instituttet, eller på midtinstitut, eller på universitetet, men jeg kan godt forstå, at hvis der er noget, der killer hos nogle af de unge, de mange unge POD-studierne, pro-stokker, er jungter, som skal gå efter en faststilling, og der har vi særligt indenfor samfundsvindskaberne oplevede en pen forlængelse af perioden. Det, der er et issue, og der skal der ikke garantere for, at der ikke var nogen, der godt kunne lyst til at fortælle mig, hvad de synes om mig, og som ikke fordi de håber på at få en faststilling. Så, hvordan det ser ud længere ned, det ved jeg ikke, men jeg synes generelt, vi har en åben kultur. Gilly? Og så har jeg bare den holdning, at der er brug til forbedringen. Altså, der har været sager, som har haft nogle meget store personlige konsekvenser, faktisk, og store kravlige konsekvenser, og jeg tænker, at der har været ting, der har håndtiret uhængst ikke smag til forledelsen, og hvor medarbejdere og forskerne ikke har haft den rette stemme. Og jeg vil ikke nævne de her specifikke sager her, for det tror jeg alle her godt ved, hvad jeg, men jeg tænker bare, at der burde også være fokus på at få medarbejdernes syn, at de kommer frem. I hvert fald en kondition til andre kolleger, der står ved siden af, og ser, at det her, de har nogle store konsekvenser, der skal medarbejderne også have en stemme. Men giv det over, at alle, fordi de forsvirker på sin ledelse, fordi det er noget andet, som har brugt, at det er, at der ikke er mange, der såpper til deres løde, og siger, at her er et problem? Nej, fordi hvis man ser, fordi sager, at man oplever, så ser man, at det er medarbejdere, der bliver trygnet af ledelsen, og at de ikke måske bliver behandlet rettfærdelig. Og så har man ikke lyst til at gå til sin og se, at der er nogen. Ja, på hjem. Så vil jeg sige, at så håber jeg meget, at man vil gå til lederens leder, og rapporterer, at det er fordi, at der er nogen, der trygner nogen. Så kan jeg godt tænke mig at fortsætte, fordi det er en af de forslag, som er kommet efter, at den her undersøgelse blev offentlig gjort, det er jo netop det, at man skal have nogen forslag, så kan man få tid. Altså, så kan der nærmest en risiklåre ordning, og give det valg, at det er løsning på det her problemen. Ja, nu se. Den her forslag, så dør jeg da så, at man skal være anonym. Jeg tænker opståret og sager, så kunne det også være, man skulle spørge de kollegaer, lige ved siden af, hvordan de ser en sag, så det ikke kun er den ene forskere, eller få forskere, og så er ledsen der i spil. Men at man prøver at blive oplyst om, at man er den sag, som er håndtet uhængigst mæssigt, så kan det jo godt være, at lederen har fået vidt, at lederen ovner over. Det er der ikke særligt smart, men også, der står ved sine kollegeren, vi har faktisk ikke hørt, at ledsen har taget det ordentligt. Så en åben kommunikation om, at det her er jo ikke okay, vi skal nok gøre det bedre frem, at de har sagt, sådan og sådan, eller undskyld her, og få det for med lidt ned af det i lederne. Det skaber meget større tryghed til ledsen. Nej, det er jo ikke de forslag, som ifra akademisk gårde har været med til, og udformer, som nu skal det barteres ude på universitetet, men hvad siger du til den partik, eller de forslag, så nu giver det korten her? Det siger jeg som en naturlig konsekvens af en øde debat, sådan som man også diskuterer med sine kolleger. Det vil jeg sådan set mene, at det første man vil gøre, lige at vente med kollegerne. Forskningsambassadøren og muligheden også for at gå til et samlet panel på universitetet, er jo for, at det er ikke i en hver situation, man måske kunne forestille sig, at man har trygt ved at have den her diskussion på i institutterne, eller ud på i forskningsmiljøerne, man skal simpelthen have nogen, som man kan gå til anonymt og diskuterer med, og for hjælp fra at vende, at det har et problem, eller ej, og hvis det ser virkelig et problem, så er det så nærmere en yderligere instans, man kan gå til, som i sidste ende kan ende op i på ledelsesnivå. Så vi skal gå på mange vej, for at man kan komme videre. Er det vigtigt, at du har bid om det mærkeligt? Tak. I forbindelse med, at den danske code for research integrity kommer til livet, den skal revideres fra i år, der er rigtig fine opsamlinger fra både det her universitet, der for Københavns universitet, om man danmer de to steder, ganske forskelligt, men rigtig godt begge steder, håndteret sager, som handler om forskningsintegritet. Når man er i gang med sådan et projekt, som vi har kastet ude i her, via akademisk råd og ude i hele universitetet, det er jo også en identitets proces, ligesom det er at diskutere forskningsintegritet, og uddannet ikke komputerstudierende, men også alle dem, der har flere år på bagen i forskning i, hvad er det for et sted, vi er? Så det var da oplagt, at man når I er færdig med Jeres afklarende proces, også tænker I, hvordan når vi alle med det her, så alle, der er en del af hos en universitet kan se sig selv. I nogle lunde de samle formulærene, eller i hvert fald grunde principer, der er selvfølgelig nogle kulturelle forskellige mellem fakulterne, som man skal tage i betragning, men grundværdierne for at du er med os til er jo det samme, og dem skal alle kunne føle sig som en del af. Tak. Så har du ordnet et billede om et. Jeg vil bare spørge, en af de ting, som undrer mig lidt, er det så, at rådnen var, at arks, som i en fors universitet, er bundet med noger, og telegi og pedagogik, så højt og ud i rapporten. Og så vil jeg spørge, mener I, at der er en forskel på den måde, som der press på forskelsfriheden, kan udmødes sig på de forskellige fakulter, eller har I nogen, undrer I, jeg har også set foran over, at arks har bundet ud, mener I, at det er en forskel, som ST, er bundet af forsvar, mener I? Jeg vil gerne forsøge, i hvert fald. Jo, jo, jeg undrer mig, og det kan jeg fortælle, at det gør det kan, så er jeg uret også. Men når man så kigger i det, så ser det ud som om, at i det ene tilfælde, der er grunden til, at ST ser at ligger højt, i hvert fald hovedet, det er inteks, hvor og måde på art, der det er sær inteks, det ikke er de eksempelighed, så der er noget, der tyder på, at når man har de her kontrakt, der man indgår med eksternede parter, så er der en særlig situation, særlig fødselsam situation, man skal være opmærksom på, og det er sådan set det bedste svare, jeg kan give lige nu, fordi det er jo noget af det, der skal diskuteres videre og afklare, så også via jeres eget akademiske råd. Godt. Osmond, du ved? Ja, Osmond, det er en form for en hel sprød på BSS. Den antarer sig, så den her snak, vi har haft omkring, hvor vidt man til medarbejde, og hvad det er, hvilke hæmringer der kan være for, når man måske fylder sig presset, i forhold til frugningsfriheden, og noget af det, vi kunne se i rapporten, det var jo sådan lidt indenrigt, som virkelig også er noget af det nævende, men snakker heller ikke så mange, så er det jo helt skøbt for medarbejder og taler om de her ting. Og man måske forestiller sig, at det har noget, til dels noget at gøre med især, de personer, som ikke sidder i kvasticstillinger, er, at der er vantlige til en proces, hvor man er ikke konkurrence, uden til, at man ender på investeriet, der er udenfor, og hvor man under allers til det, der gør det fremståelse kompetens, uden mulighed. Og det er ikke måske, at en formand siger en anden kontrakt, man har imod eller vi har imod. Så det er lidt nysgagebåde, altså er der møngræder, der kan have nogen forskel til, hvordan man forindrer den kultur. Nederne kan være, som de nu vil ikke, man siger, men hvis det ikke er barriær på overvindelsen for medarbejderne, så sker det ikke noget, så er der ikke noget rigtig informationsklov, eller omkring det her problemer. Jeg vil bare give et bud på en del, og det er en situation, jeg selv oplever, som institutleder, vi har vel nogen, 30 postdocs hos os, dem har jeg alle sammen mus med, og et af de ting, der er vigtige, når man skal have en lektorstilling hos os, man skal op i systemet, man skal have lavet noget, der markerer én selv, som en dygtig forsker, det må meget gerne være noget søvlort, og det må i hvert fald meget gerne være noget, med projekter ejeren, og det bruger jeg faktisk en hel del tid på, og det går rigtig nemt i nogle tilfælde, og der er andre tilfælde, hvor jeg er nødt til, at kunne hen og snakke på projekter ejeren, og sige, hvad der er til at isse jo her, hvor du er nødt til at have mulighed for at få en selv ud på en del, også en del af den tid, der går fra dit projekt, og det tror jeg selv er noget af det, der kan være med til at styrke, tilliden til, sin egen forskningsprofil på en måde, som styrker ejeren, ikke bare, hvad man skal indtætte på AU, men også i det hele taget, og det siger jeg, måske som en af det vigtigste ting, man kunne gøre på et lavet niveau, hvor det er fint at få en ambassadør, og så er det noget, men det er meget langt væk for den enkelte, det her er meget mere nede i daglig livet, men jeg vil så til gengæld ikke helt, hvor realiseret bare det er på andre deler af Institutet, men i hvert fald noget af det, og så er det jo noget af hjemme. Runt, er der andre, da vi har klart, vi har lige et godt muligt op, vi tager lige en plukker, Hverst. Liges afgød Institut for kommunikation og kultur, lige tilbage til det der med Ars, der blev nævnt før, jeg ved ikke, om det er en overrasket satal, det ligger så, i lasten i så hold, som vi gør i øvet, men det er vigtigst at være at tage med, hvis du undrer dig, det kan indundre sig, så er der jo et problem der, som man ikke har været så opmærksom på, fordi der ikke har været de samme, store, offentlige sager, som der har været, på STK. Så husk Ars, og husk, at det skal også være et fagultæt, så man er lidt mere nærhivt, og lidt mere uafragende, for at være til at betere de problemstillinger, som har været meget tydeligt på nogle af de andre fagultæninger. Sådan, vil du kommentere på det? Ja, jeg tror, jeg vil starte med at sige, Touché, for det er et god point, og der har jo ikke været helt de samme, helt de samme blæst omkring, indtægstækket virksomhed på Ars, som vi har oplevet i pressen via STK, det er jo helt korrekt, og så er der bare lige sige en ting, jeg opfatter noget ikke Ars, som særlende er i, det er ikke min erfaring, jeg plejer ikke an at sige det, det er da bedst her at regne, men det er sådan en ting. Godt, vi har endnu en diskussion om Ars. Ja, sådan, og jeg sidder også i bestyrelsen, som madarbejder og sådan en ting, men jeg vil godt til et tabas med det, som Brejen navende indeligningsvis, at det her jo også er myndighed, at blive de godt ansvar, og det kan vi så selvfølgelig give dem en skyld, hvor man kan sige, hvad vi kan gøre ved det ikke, og det lører nemt at give det, at nogle gange det er rigtig hårdt, når vi skal lide, at man ringer her, og vi placerer egentlig en historie, men det er jo vigtigt, at vi er også i den offentlig debat, at vi stiller op, og jeg er tænkt, at vi siger en politiker imod, og det kan være en ret hård position, at stå i, og i den sammenlæg med dig, at det bliver lidt tydeligt, hvilken opbakning man har, fra lødelse, at hvis vi skal gå ud, og risikere forhåret i denne maskinetet, at det er offentlig debat, og det er politikere, og så videre, så har vi også forhåb for at vide, at vi står på en solid grund her, og jeg har ikke grund til tro, at vi ikke gør det, men jeg synes nogle gange, det kan man også tænke, at vi skal have, det skal også være jorden, nogle gange, at være kommet i modvind, og det skal der være, og selvfølgelig ikke i vildt mellemind, altså det er jo ikke så, at jeg bare skal lukke min person, men det sidder helt, men når man faktisk gør det, med en rimel grundlæg, så er det sådan en bra ved det. Hvor er de spørgsmål, altså enten huset du sådan en mere, når de ser, at bærkshøj, eller sygsten, der samler folk op, eller man kunne se, hvordan skal det være? Det har jeg ikke lige løsning på, men jeg synes i hvert fald, at der skal være, nogle klare signaler om medstidsopvarkning, altså i de situationer, ikke fordi, men det er også det der med, debatnammet hård, og medierne har været vildt, og nogle gange også, men det er nogle gange også, lidt pullig i en box, men altså, når man så havner det om lyde, og ikke har tid til at hælde sin funer, eller ikke, samtidig med, at det er vigtigt, at vi optræder i den oplægte debat. Og selvfølgelig, jeg har hørt også med, at vi kan have på forskellige områder. Ejne, du har markeret, at du ikke har kommet selv i forhovedet. Jeg tror, det er alle, man ikke har. Nu skal jeg have den tæt. Er den tæt? Ja, okay. Det er bare de ganske kort, et par ting, jeg synes, der først lige nu, det kommer frem. Jeg mener, at en af de ting, der jeg medserer, og hindrer den åbne debat, er altid struktur, vi har. Det skal siges, det hører ikke nogen steder hjemme, vi skulle have noget mere demokrati, så ville vi også få en mere åben debat. Det er simpelthen, det der er rundt i de problemer, det er den anden råd til det, det er så udtrykhed i ansættelsen. Og det har alle dem, der er ansat på korteskonstrakter, de har udtrykhed i deres ansættelse. Og det vil sige, de skal være meget varsom med hendes syg til, hvad det giver af problemer, også til ledelsen. Så det synes jeg også hører med. Og der hørte jeg så også, det fik jeg ikke helt sagt før, men de der fyringssager der, de har meget, meget dybtkående virkeligheder i organisationen, i overvis, og de spreder sig enkelt af fyringssagen. Det ved vi fra organisationsforresten, de har set det så meget, meget dybt, og meget langt, hvor alt små. Vi ser altså de her, som vi har haft. Og var verden bedre i 40.000 af 30.000? Det har jeg, det har jeg skrevet i min brug, at det vil jeg ikke tage stilling til. Det tror jeg, og det er ikke det, vi skal måle, verden, som den er, i forhold til, hvordan vi synes den skulle være. Og jeg har også sagt, jeg er samtidig blevet sport, kan du ha' kl. noget godt at stige? Så siger jeg jo, det er bedre nu, end det var under ene vel, men det er bare førreformationen. Og så hører jeg et fordrag af Stjernfeldt, som har sredet en brug om Lutter, og skrev af Lutter, han kender en hårkal, så han siger, det er det, det var bedre for, reformationen kan godt slæde det. Nå, det var en joke. Nu er jeg så også, nu er vi er inde på det. Jeg synes også, det er godt, at vi har mere forskning nu, end vi sensueltvis har haft nogen ting. Det skal vi glæde os over. Også det, som forten betaler for. Heldensvaret? Det liggede egentlig i forlingsaget af Heines svar. Det var, hvad det så er, der gør, de skulle til at forstå det nu. Altså, hvad nogle sager om det, det er rejstet for, hvorfor alle sager kommer op nu? Hvad er der sket? Noget, som gør, at forskningsfriddet er kommet mere holdepress, end det var tidligere, og hvad det så har gjort det. Der har han jo allerede lavet nogle af Lutterne for det. Og det er jo, hvad de diskuterer ikke kun for at gå sammen lige med vandet. Hvad er det så, der skal gøre sommerrettet? Fordi, hvis det er nogle udviklingstraktere i gang, så kan man tænke sig til, at det ikke kunne blive bære fremad. Hvis det er, altså, komprenthuset, at det er en viss, altså, end noget finansieringsfurt, hvis den ene trængede led til, hvad den må være, ikke? Så det synes, hvis man skal tænke fremadrettet og proaktivt, hvad er det, som man skal lægge for? Ja, er vi rundt af at besvare det? Ja, jeg har svaret som en skærlig frakt. Det er, at forskningsfriderne så er blevet sat fra under pressefter landbuesparken. Fordi, at man havde en pakke, der skulle regulere landbrug og vandmiljø, som var vedtaget af en blå regering, og det var ikke bare et bræt flertal. Og så kommer der et helt usensyndigt presk fra opposition. Altså, man stiller spørgsmålstegn ved parken, ved data-grundlag, ved forskere. Der er et helt vildt fokus på alle de her ting, og det gør, at forskere bliver høvnende i pressen næsten, nord som helst, nord som helst. Så et bredere fordi på det her område vil det være skæmpt lidt mere ro, inden for mit fældt. Godt. Godt. Bare lige en kommentar. Jeg ved heller ikke, at det var bedre før 2003, men jeg ved, at vi har en universitetslov, som fortsætter Benevolent Dictators og det går jo godt i mange tilfælde, men det kan være rigtig, rigtig risikabel forhold at lave sig reagerer under. Derfor vil jeg også meget stærkt adveje mod det forsøg, der har været nu på, at man også tager magten fra studien, og placerer dem også i toppen af universiteterne. Det er godt, det er ikke så meget med forskningsfrihed at gøre, men jeg er helt enig, at vi har universiteter, hvis governe strukturer er alt for hierarchiske, og de er mere hierarchiske i noget andet universitetsystem, jeg ikke kender, men så må vi forlade os på, at det er en Benevolent Dictator, det sidder i toppen. Lad os gå, Thomas. Jeg synes, det var rigtig godt. Kom mig ind senere. Jeg synes, det var rigtig godt. Spørgsmålet, er der en lejne tendens i tiden, som forklager, at der dog flere sager, end de måske havde vintet, og jeg vil sige en af tendenserne er det, som nogen kalder Open Science, eller i det hele taget, at de har lykket i en ny universitetsreform, og i hele strømningen i Europa og i verden, at universiteterne skal blive meget større, de skal blive meget mere aktive og proaktive samfundsspillere, og de skal altså inspirere at samarbejde med omverden i meget, meget højre græn, end de gjorde i gammel dage, hvor de blev omtaget som elfenbindstorn. Og jeg tror faktisk, den her undersøg, så vidt jeg ved og husker, er faktisk også svar på, at de forskere, som på den ene side også er usat for pres i verden, om det er de sammen, men i hvert fald, dem der bliver spurgt, de hilser jo samarbejde med omverden velkommen, og de siger, at hun går ud og overvarer underbøtsel, de siger i det store hel, det beriger også, det er en inspiration, det er en inspiration for os, det er en inspiration for vores studerende, for omverden forhåbentlig, ellers vil de nok ikke blive ved med at gå ind i det samarbejde. Så det hører jo med, ligesom til fortællingen. Forskning er ikke bare blevet kvantitetivt mere rile, den er også blevet lyftet i kvalitet, smidt mål og hvor mange måder. Og det kan der sands være en medvirkende faktor til det, at der er kommet en helt ny komponent, hvor man samarbejder aktivt hver dag med en partner. Hvis det er sådan en industripartner, så er der jo et tema, der er et ægte dilemma. Så man får noget, man får inspiration, man får... Men man har også nødt til at hente at nå et konflikt, og jeg plejer os i interessekonflikter. Hvem skal man være glad for? Fordi så er jeg i hvert fald interesse. Tak. Brojenn! Jeg leder til altid noget, der skal udføres med yndighed. Jeg er jo glad for at konstaterer. Vi har en meget y leder her til rør for mig. Så tak for det. Nej, spøg til side. Jeg kan godt huske før, at der er den kollektive ledelse forstrændt fra universitetet. Og min opfattelse er, vil jeg så sige heine, hvad vi er så uenige. Min oplevelse er, at det bestemt ikke var bedre før. Nej, du kører slet ikke stilling til dig. Det er færd nok. Men det er bare sådan, eller så vil jeg også følge mig, men jeg anerkender fuldt ud, at det er bestemt ikke noget, man bare skal rende rundt som, og så er det ikke landet smukt ord foran. Men det skal man bestemt ikke. Man skal være meget opmærksom på, hvad det er for en post, man bare tager. Så du godt lige kommenterer lidt på det der med forskningsfriheden. Og det er lidt i forlængelse. Jeg vil giv det sådan. Du sagde, du er så landbrugsparken. Jeg vil sige, der er ingen tvivl om, at genstand for større diskussioner det har været i forbindelse med møndighedsbetjening, eller møndighedsrådgivningen, da den kom ind på universitetet i 2007. Til gengæld så synes jeg også, det er værd at bemerke sig, at i rapporten da angiver man faktisk i de miljøer, at man synes, at det er gået fremad med forskningsfriheden i den forløbende period. Man siger også, man lægger noget i mål, og det tror vi alle sammen, vi er enige om, men de talene står, men man angiver faktisk også, at det er gået fremad. Og det synes jeg, at der er et, hvad skal vi sige, et opmunder der tegn. Og også en af grunden er til, da man nu havde en diskussion tidligere, at jeg faktisk personligt mener, at rådgivningsaktiviteterne ligger allerede bedst under universiteterne for at sikre at uavhænge rådgivning til det politiske system. Tak. Jeg vil gerne have en lang klaring af den, hvis der var tid til at klare, hvorfor det er også vigtigt for at sige, at den vil være spændt over nu, og den kan man takke på, hvis man har interesse. Hvis du synes, om det er et spørgsmål, det er... De har brug for, at man ved døren, kommer de også til at fundere sin rådgiver i alle de gråsrummer, der kommer til at være. Det er jo ikke altid helt let og lure, om det her er ikke sådan påkant, og vil der kunne være uvilligt, på den måde, vejledning eller rådgivning til de vækker, der kan komme i konflikt der, og hvordan får man den så konkret implementeret, som en handlingsplan, hvor den kommer helt ud, så det er ikke bare institut, der fortæller medarbejderne, vi har implementeret en ny strategi, hvor forskningsarbejdelser den skabe til, men altså får det som en integreret del af universitetet. Og derudover så vil jeg også høre, om universitetet er for dårlig, til at forklare resten af samfundet, hvorfor det er, at forskningsforholdet er vigt, en handlingsarrestet, vi sidder her på, hvorfor vi synes, det er rigtig sjovt at gøre forskningsforholdet, men også forklare, hvorfor resten af samfundet, hvorfor det er vigtigt for dem, at vi har forskningsforholdet, for at give dem det bedste mulige produkt. Tak. Jeg tror, at anordningen markerer den. Okay, så er det først, at henfylde sig forskningsforholdet i samme størrelse. Tanget er bestemt også, at vi skal kunne rådgivne i sådan nogle situationer. Det er jo også et, man skal kan henvende sig i nogen nye, og rådgivning, støtte, support i det hele taget. Det kan godt være, at det er noget med at forafklare nogle gråsoner, som du taler om. Det kunne også godt være, at det var en sag, der kan en tyngde samtale ambassadøren, og hvad hedder medarbejderen imellem. Det fører til, at man siger, om jeg er nødt til at gå videre med det her, og så indgiver en sag til Praxisudvandet. Så det er simpelthen tanken, at det skal være en så fuld palettesemulig. Så rør du ved, hvordan får vi det ud og leve i hele universitetet og sikre sig, at det ikke bare bliver et eller andet fjernet forskningsambassadører, der sidder i stedet, hvor der ikke er nogen, der ved, hvor der er i øvet. Og det kan vi jo kun gøre ved at få informationerne ud, via institutterne. Det er vi jo nødt til at bruge den kanal. Så jeg forestiller mig noget, der kommer ud, så ledes alle medarbejder kan finde vej til tv-konnen på let vis. Og det er jo noget af det, som vi ikke har været ret gode til tidligere. Og det sidste spørgsmål om, vi har været gode nok til at forklare, omkring en vigtig samfund, at forskningsfriheden er vigtig. Der er jo kun et svar, at det er en nej, fordi jeg må i hvert fald konstaterer, at man ikke så tændt er det, uden for de gule mure, som vi er inde for. Så der er en opgave, vi ikke kan få det løst godt nok. Jeg tænker jo så lige, sørge på, at du fik den her undersøgelse, kom vi så bage på dig, det var som sagt, eller hvordan har I taget mulighed? Jeg troede, at en anden side, var det overledet, så overledes det over det med ledelsen, og også for nærmest. Fordi ledelsen skulle jo gerne, kunne give os sådan et bult væk, når der kommer ekstern press, altså så står ledelsen i bulten, og tager bukene, så den eneste forskere kan koncentrere sin forskning. Og at man har det internt, er overledes den. Og jeg tror, man vil nødt til at starte med, via inddragende processer, og få det fjernes røst, fordi hvis vi ingen gange kan klare, så kan vi gøre det. Tak. Ja, tak. I forlængst, det er jo lige et spørgsmål, og det, der blev stedet før, kommer jeg til at tænde på, at man jo faktisk har flere roller, når man stiller op i den offentlige debat, uanset om, så er elskværd, eller en mere ophid af slaksen. Man kan være i spil som fagfaglig ekspert, som giver det også at snakke om her, og være opmærksom på, og gøre opmærksom på, og spil. Og så kan man også, og det kan sagtens foregå i den samme, til anseblivt spurgt som repräsentant fra hele systemet, eller universitetssektoren, og der kan man måske godt følge, som tid at man er mindre tykt påklædt i forhold til, hver ene rolle så er der. Så det tror jeg rigtig vigtigt, at man taler om internt også, når man sådan en debat kører, eller et interview er i gang, og repræsenterer sit universitet, eller sektor ordentligt, uden at det bliver journalistisk bundet til, at være to sider af den samme sag, den fagfaglige, og derfor man repræsenterer en sektor. Og så synes jeg, at det er et rigtig, rigtig vigtigt punkt, det du tager op her, fordi en ting er, at man diskuterer det indtændt, selvfølgelig skal man det. Og det er jo et spørgsmål af stor interesse for folk, der er inde på universiteter, og for dem som er tæt på universiteter, og den forskning der foregår her. Som det næste skridt det er, at få lavet ikke bare at fortælle omverden, hvorfor forskningsfrihed er vigtigt, men at debatterere den, og få en forventningsafstemning med dem, som kan sætte forskningsfrihed under pres, for eksempel politisk mæssigt, hvad er forskningsfrihed fra noget i Danmark i dag, i den udgave af universiteter, og samfund, og efterspørgsmål på fakta, som vi har i dag. Kan vi blive enige om en eller anden definition, så vi ikke hver gang skal sige, det her er det fri forskning, men er man lige som har en fælles forståelse, det tror jeg længere siger at trække, men tror faktisk det er en rigtig vigtig indsat, så gør jeg. Hytter! Ann Marie inspirer mig til lige at sige, at vi har et vejligt vigtigt ansvar i den udgave optrædat ud af tiden. På den anden min tredje rolle, hvor forskerne optræder ud af tiden, og jeg er selv publiceret op, når det handler om forskere i medierne, og vi skal kigge over tid, så er der været sådan en helt exponentielt stigning af forskere, som optræder medierne. Og det er sværere, ikke folk, der ved noget om vandmiljø, eller matematik eller noget som helst andet, det er folk fra samfundsynskaberne, og de fortæller sådan set ikke, specielt meget om deres forskning, de er blevet almindelige kommentatorer på de ude i skange på Kristiansbrug, og om rundt en brængelig stor samfund, og hvorfor er det det? Det er fordi, at vi har alle samme meste tillid til sønlisterne, og nu prøver sønlisterne så at love den tillid, de selv har meste derforskerne, og i samme måde som sønlisterne, så ved jeg ikke, hvem man skal indvente sig til, men vi har faktisk et ansvar for at optræde et droligt i medierne, og præcis hvordan vi gør det, det kan man ikke sige, men det er faktisk en meget vigtig opgave og problem, selv især også inden for samfundsynskaberne skal passe meget på. Hejne. Ja, er der videre igen? Ja, jeg har bare så en kort bemerken, så det er her med at forklare over for offentligheden, og det er så et spørgsmål, at lave gå videre til dig, fordi jeg mener, det er vigtigt, at når man gør det, så gør man det også, når der er en konkret anledning til det, og det kunne for eksempel være i forbindelse med denne landbospark. Jeg plejer at sige, og det kan du så afkræft eller korrigere, hvis det er forkert, jeg plejer at sige, hvis nu forforskerne ikke har haft denne munkur på, så kunne det være, at embedsmændene ikke havde siddet på fiffelig metallene, fordi det mener, at de gjorde, fordi så havde de haft en risiko, og så kunne det være, at forforskerne kommer og sagde, at det er ikke vores tal. Nu skete det jo så, at det gjorde de opvart, som jeg havde informeret, så blev parken aftalt, og så først, der efter åbnet forforskerne munden, fordi det var efter, at rapporten var frigidt, og der var det ligesom for sent. Og det vil sige, jeg mener, det siger så, så kunne du også korrigere, men der var tre tabere, miljøet. Den anden, det var det oplejste demokrati, og den tredje, det var forstningsfrihet. Og hvem var veneren? En svar på givning. Jeg kan sige, at veneren er, men jeg kan sige lidt om processen, fordi som en helt ubehørt process, så skulle vi lave baggrund på landhusparken, vi skulle lave en masse scenarier, og afleverer til ministeriet, men vi havde entet, med et dialog med dem i ministeriet om, hvordan de ville udmøde den her landhuspark. Og her kommer det her armflængeligt princippel, at vi må faktisk kalde det ikke rigtigt snabt med dem, så de forstår vores tal. Og det synes jeg er en udlænning, og det er et tab af faglighed, fordi det var ministeriet selv, der neddelte den baseline, altså baseline det er, hvad virkemel og udvikling landhusparken skulle give, vi lavede den frem til 2021, og ministeriet har spurgt, at vi ville neddile den her over, og det sagde vi, at vi ikke kunne, og så gjorde de det selv. Og det var i den her regneparke, at det gik galt for ministeriet i, og regnede effekter ind, som man ikke kunne. Og det havde vi enten, som helst med at gøre, og vi visste ikke, hvordan de faktisk kan gøre det, det gik faktisk ret lang tid, inden vi kunne finde ud af hvordan de her regnede på de her tal. Så det er tab af faglighed, og regnning af hvordan vi skal bruge den. Ja, okay. Men Gid, så kunne jeg godt tænke mig lige, og for noget af det, som vi er meget på i undersøgelsen, det er jo, at et af problem områderne, er myndels regnede, eller myndelske ting, og du siger så, at det er endeligt, at det faktisk, og det er noget af det, du siger ud, at det er med til at både styrke, regnning, men det er også med til at styrke din skær, med dine forskere og kvaliteter. Hvordan kan det så være, at man bare bruger din problem, fordi folk kan bruge det under press? Det har jo været meget funkt på pressen, at det er lov, som man har, mellem det, man har, det gør, at man bliver sat under press. Og det er jo, at de har et politisk system, de skal betjene, og vi er på den der balance, med, okay, vi blomperer dem, og laver vurderinger, de er virkelig med, at vi har det her datagrundlag, de her metoder, de her usikkerheder, det er der, at vi skal være skarpet, og leverer et fagligt grundlag. Og så er det det politiske system, der skal forstå alle de usikkerheder, og alle de metoder, vi nu har lavet, og så skal vi gå til deres politiker, og sige, okay, vi har den her information, så må I bestemme, at alle landbrugsbranchen skal stricke sammen, men der er de her begrænsninger på sikkerhed, og usikkerhed, og hvad vil jeg? Det er rigtigt at få taget. Men hvad er det, der skal til, hvad er det for nogle regler, eller for nogle virkeligere, som en lastil skal sætte op for, så får nogle helt klare spillereregler, med politiker, og så en lastil, der går op i det. En spillereregler er jo, at vi skal stadigvæk kunne stå på måde for vores rollegivning, der skal stadigvæk være uvilligt, der skal stadigvæk kunne dokumenteres, og så skal vi præde til at sætte i review, så vi hele tiden er bra på, i vores forskningshøj, den blek taget. Men det skal også være muligt, at få det formidlet, til dem, der skal bruge det, på en god måde under, vi bliver klantet for, at vi bliver præd til, at systemet er mindre bestemt. Så det er der, jeg tænker, vi skal være vone. Er der vone, der vil kommentere på, er det til mønne? Hvad er det fremgårer og undersøgelsen? Faktisk er det, en forsker, som du lige har. Det er et givende, at have den her lov, at være opvarskivende. Det kan være en besnægning, om alle er landet. Er det korrekt forstået? Det er et givende forfagligt, fordi vi skal være sikker på, at de forstår det, de laver. Det er ikke altid simpelthen, at man kan skrive sig ud, i år eller i næste år. Og usikkerhed er, om vi kan måle det, og det er jo, at forventningerne er lidt kapte af. Du har spurgt før, om du er på nogen måde, når presset bliver for hårdt, eller lige i tiden første, hvorfor har du så på jordjournalister? Hvad er det, du prøver at forklare dem? Men hvis det er nogen... Hvad kan det høres, så selvfølgelig er der nogen til at være en dialog med nogen, der ved nogen om noget, og nogen skal forstå noget. Har du aldrig nogen, som har udført presset, eller nogen af dine kolleger, hvor de har tænkt, at det er... Har du aldrig udført det? Ja, det har jeg tidligere udført. Så træder jeg måske dialog med dem, der jeg tænker, at nu er her. Det her skal også diskuteres. Er du sikker på, eller på det rigtig vigtigste frem? Det her dialogen og forskningen, og datagåndag skal spændt. Og det er de her diskussioner, vi skal opprivatere. Så vi får dialogerne i tide, så vi ikke vil have kastet rundt i pressen, og så skal det skende til pressen. Vi skal have dialogerne internt på universitetet. Det forstår jeg jo. Hvis du nu skulle have et voldeværk, jeg vil ikke omkring for folk voldeværk, men hvis du nu skulle have et voldeværk, så må man være lidt større, så skal jeg måske have et volderværk. Jeg bliver nødt til at gå ind her, fordi den her diskussion, jeg kan ikke forklare det videre, eller jeg oplever, at jeg skal stå ved. Har du ikke brug for at lede? Jeg har været ude i baggagen, og også noget, som vi ikke kan have tukket nu sammen mod. Og der hvor jeg har haft brug for at lede, det var, at de bakkede op. Hvis du har skoet ud i de her ting, så har jeg i nogle gange sagt, okay, nu vil jeg skrive alle ting i sodten, og den her journalist, jeg siger simpelthen, har du flere spørgsmål, så må du skrive dem, for jeg kan ikke tage dialogen over telefonen, men jeg er simpelthen usikker på, hvad du får ud af det. Og så bliver jeg med oprakning til at handle, som jeg gør, og det er vigtigt, i det her fældt. Nu er du jo også gang med rådet. Ja, det slik så nu. Vi er jo også rigtig meget i det her unge forskere, så godt kan vente i det her. Altså, er det, skal det være sådan nogle erfaren, de forskere som dig, som skal sidde og lave det her, eller kan man også? Men også, hvis du har, i forskningen, din dagsebrunne er i år, så synes jeg, det er en god idé. Jeg tænker også, det er en god idé, altså send din artikel til høran, blandt kollegaer eller dem, der ved noget omfatteligt, også på andre universiteter, så du får alle input med i din syn på sagen. Så er du sikker på, at det ikke er i pressen, du skal længe det ud for at være uvid, eller for at ikke være duktig nok. Nu skal vi, og pressen kan du sige meget om, men nogle af dem, som vi har også, de anledninger, ser de helt ud, det er jo politikerne her. Og nu er det, som man kan opleve, det er, at der er køb i håndvalgsten, og du nævner også selv, at det er det, altså, når der er bredt for lige, så er det nemme at lave myndigheds- og ølgivning, og når der er et snævret for lige, så bliver man nemt skyd, eller kastet skudt, for organisationen, eller sender det igen. Jeg tror, at borgesproskåret, borgesuniversitetet, har oplevet det, så er det små. Jamen, det sker, og jeg kan også mindse et par eksempler, hvor både nogle af de kanerne og os, jeg selv har været ude, og kommenterer nogle af de omtaler, som politiker har givet, og det er i serien, at jeg føler, at man er ude og begynder at miskreditere forskernes integritet, uden på nogle måder, at have nogen, som helst klarer evidens for, det er noget, der ikke burde ske. Og det er bare et medgå, og der skal ikke være nogen tvivl om, at der skal være uden Universitet, og her uden os skal tøvre at støvle, så det er jo nogle af de sager, i hvert fald, som har været ude for, og det har ikke altid været kundt. Og så stikker man hernede i en politisk minefældt, for det er jo som regel, fordi der netop ikke er enighed, for den spor, så det er den ene side, man kan nok se et skyddigt forhold til den anden, men den fækkeside skal opføre sig ordentligt. Godt. Så vil jeg gå ofte og sælge det igennem her, fordi der var en spørgsmål her på Grønland. Seriøst, min navn er Tom, man står forbrynden, jeg har ensat her uden Universitetet, og ja, det er lidt svært på mig at tale det faktisk, men jeg synes, jeg gør, og det er jeg jo givet i 16%. Og på mig har det været meget, meget fasttidt for en hårdt tilkendt gang, at få noget, man kan have et forskningsfæde på Universitetet. Altså, jeg har været igennem derhjemme 30-40 sager, og hende er jo nemlig defineret det, hvor jeg, og så er man det ene handle om, men jeg har vagt til at kritisere kolleres arbejde, og nogle af dem har også været i offentlighed. Derud har jeg været igennem to flyvelsrunder, hvor jeg studerer lidt på computer, alle sammen inden for en på 5 år. Og jeg vil sige, jeg kriver virkelig hårdhund, og skulle fastholde, altså i hvert fald, og det kræver altså, der holder man, der skal man holde friheden for øjeligt, for at holde det med stort, og der skal det i fag under. Og jeg tænker nogen mange på, når nogen lyger, at kunne lide at se sådan nogle processer, om de ikke, hvis de tyrer selvfølgelig, som en kulturskultur, bestiver. Er der nogen, der vil kommentere på det? Tavsidskultur på hjem? Jeg vil ikke kommentere på det personlige eksempel, for det skal tages i et andet sted. Men jeg vil sige, at tavsidskultur er jo ødelæggende, og det er ødelæggende på mange måder. Det er bestemt ødelæggende for forskningsfridigheden, fast også ødelæggende for arbejdsmiljøet. Så det er jo ikke andet at sige, at det skal vi have lyst op for, hvis det er det, der er tale op. Vil du kommentere ødelæggende? Godt. Nu er det så, at vi nærmere os vej i sænne, og at vi skal til at rådte debatten af her, og inden vi når så langt, så vil jeg lige høre, at er der nogen førstående på salen? Ja. Vi skal se, om vi får den. Du kan have den her. Hans Berleien fra Konventionen. Jeg tror, at det er ikke så mange, der er spørgsmål med en kommentarer, der snarer to kommentarer, men det er også da en rigtig gang, hvor os det her, arbejdsmiljøet initiativ, det er rigtig, rigtig klogt, og godt også blandt andet, så der bliver sådan en nævn, det vil jeg lidt selv informerende, og det kan være grænselbækket, at komme ud i, så det er, farve med meget af det, der må være passet. I den del, der passer, der kan handle om den mere, og det som også har offentligere, så det har passet, med en passød, og ikke kun fordi andre sidder så tæt på mig, men der kunne jeg da forstå et andet grej, nemlig, at man havde en allegange til, at hjælpe forskere på mig, til at håndtere passen. Det har jeg i hvert fald selv, at det kan jeg faktisk givende, i forhold til at undgå de her måske mere problematiske situationer. En anden kommentar kunne være, ved at komme fra et projekt, hvor der har været enten en lille eller stort press, under vejs, men så også har åbnet et baghæster, hvad det er fra branding, der ligger mere, der bliver uviljighed, når I er kommet ud med også de mere upopulære resultater, på bagkanten af sådan en projekt, som går på, Hvad får vi den brede uviljige dækning? Den branding, vil der også opleve, at man kan forrøve og arbejde med som journalistik. Anders, det er rigtig svaret på den, for det er faktisk helt færd, du selv skal gøre. Jeg vil sige, vi har jo prøvligationsaftelinger rundt omkring, som man jo altid kan henvende sig til, og de vil hjælpe, og jeg ved, at ellers så som last resource, så har vi Anders og hans folk, som yder en enorm stor indsats, vil det sige, i at hjælpe, netop når det opstår vanskeligere præsesære, og det gør de brætelser. Så kan man altid diskutere om det, nok, men vi har faktisk de fornydende, at vi har faktisk præsenteter til rådighed, hvor man kan henvende sig og få hjælp. Jeg kan jo ikke få brigtse, at jeg fornyder den der lille, men er der lille, de er for at få ja? Nu er det jo kun godt klart, at det her, det er sådan en del af forskningsfriheden, har man tænkt sig at lave ud og lille undersøgelser, hvor man kigger på nogle af de andre deler forskningsfriheden, og i så fall hvad for nogen har man tænkt sig at kigge på? Det er færdig nok, umiddelbart vil jeg sige, nej, nu synes jeg, vi skal få fordået resultaterne af den her undersøgelsen, og få implementerede de tiltag, der skal til at vise det så, at der er behov ud over den her løbende debat, som jeg håber det her, det er en måned at ude i på alle faktuterne og instituterne. Hvis det viser sig, at det er der efter, at er behov for at tage yderlig at fagge dem, så kan jeg jo heller ikke afvise, at det kan komme på tale, men lige nu er det ikke nogen planer. Godt. Så, vil jeg lide, at vi er alle sammen og I vil starte her med Rejl Thomas, og jeg ved, du skal unge kl. 4, som du læser af, sådan lige mellem det hele, så er du unskyldt. Men, hvad skulle du overhovedet dit? Jeg skal gøre det kort. Jeg har skrevet her rettidig omhoved, og jeg synes, at i min opslutte kommentar var, det er rigtig godt at have den debat, det er rigtig godt, at der er nogen, der har holdt øje med, at der ikke er noget, vokser vildt, som jeg ikke ønsker, men det er også en rigtig god ting. Så det er en debat, som opstår, fordi der er en helt ny åbenhed, og en helt nye samarbejdsform ved den universitet og omverden, og vi skal se helheden og glæder os over, at vi har og I har vist rettidig åben. Ja, jeg vil fortsætte at det samme spurg, og jeg synes, at givet, at I nu skal have de stationer blandt jer, så synes jeg, I skal overveje, om I kan tage med, med alt den brainpower, der er på den universitet, at I ikke bare fortæller omverden, hvor vigtig forskningsfrihed er, men hvordan I bidrager til, at omverden ender for forskningsresultatere, baseret på helt fri forskning, så det er altså et rapport, det er blevet sagt om branding, ved en af den viden, der kommer ud fra den universitet. Det skal være noget, folk ønsker sig, og ikke bare noget, som I føler, I skal få den til at forstå hvor vigtigt er. Ja, hvad skal man sige? Jeg har holdt nu musik. Jeg synes, i hvert fald, jeg har fået sagt, meget af det, jeg gerne vil sige, at jeg synes, til det hele tag, hvad er kommet, virkelig mange forskellige aspekter frem, som er vigtige, så jeg håber, det har givet noget input til den videre diskussion. Der er en ting, jeg gerne vil sige, som er lidt mere personlige, og det er, hvis der er nogen, der har reglemante oplysninger, det er ikke fordi, jeg samler problemsager, men aspekter, så hører jeg meget gerne, fordi jeg vil have gået i gang med et nyt bogprojekt om forskelsfrihed, og samler stadigvæk materiale. Jeg føler ikke, at jeg vil tørre på materiale, men jeg vil gerne have så meget som muligt. Så kom ind, og jeg har faktisk diskuteret lidt, eller dufter lidt nogle planer, men i svært, der har man noget, der hedder Academic Right Watch, og det er sådan en slags medlecentral, kan man sige, der er sager, simpelthen sager og offentliggørten. Så man har bare et arkiv med sager, hvor man kan se, der har været de sager, ansælser, så videre, og også, for eksempel som onsdag rapportet som dem her, så kan man altid gå ind og finde den, og det er bare det, at få noget offentlighed om det, for det samme med at gøre det synligt, det mener, at jeg har en effekt også med hensyn til at frem til baden. Så hvis der er nogen, der er med på sådan en idé, så hører jeg meget gerne. Det er selvfølgelig nogen, der spiller, at vi så gerne er med i den armen. Tak. Jeg vil bare lige kort sige, at jeg har været rigtig glad for, at vi kunne starte den her debat her, og jeg ser frem til, at vi får en udvidde debat over din næste stykke tid. En af de ting, som jeg lægger nærm til i forbindelsen af de diskussioner, der har været indtil videre, det er, hvad er egentlig definitionen på elike time for vores ispress. Nu taler vi ikke spørgsmål om funding og så videre, men simpelthen en kollegial diskussion, hvornår går vi fra, at det er en helt legitim kollegial diskussion, til at det bliver elike time, og det mener jeg, at det er virkelig noget af det, vi skal diskutere frem over, fordi det tror jeg ikke har været klar for alle. Det tænker jeg er rigtig god point, og jeg synes, at det er myndigt at være her, og for at vi har indfult det i alle sider. Det synes jeg er rigtig godt, men jeg ser også frem til, at vi skulle arbejde med tingene, vi skulle have alle debatter, og vi skulle finde ud af, hvordan løs af forskningsbrigheden, så det bliver så god som muligt. Vi bytter lige plads for at give respekt for hierokide. Jeg vil bare sige, at jeg synes, det har været en rigtig god debat, jeg synes på, at den ligger færdig, og så er det bare meget stærkt op for, og så er det vigtigere markeringer på det her område, som man kan henvise til, når der er nogen, der havner en problem, og det har jeg egentlig fornemmelsen af, at det er der ganske god vilje til. Det kan jeg bekræfte, og så vil jeg faktisk sige, at det er en forplægtelse, der udstrækker sig til hele vedelsen på universitetet. Den siger til sidst, jeg synes, at vi har haft en god debat på basis, der er skrevet og takt for de mange inputs, og tak til Thomas Gørenholm og Anne-Marie Engel, og hvad hedder det til Heine Andersen, og til mig Solvej Sejbenkrans, og til Gitte Blikker Matisse, og så til Peter Mång Kristiansen. Tak for hjeres indsats her ved mødet, og tak til alle jer for de, de kom, og det vil jeg ikke. Måske er han kokaffe.