 El procés el vam iniciar amb el primer grup d'estudis de gènere. Aquest alumnat vam estar revisant la memòria històrica dins de la col·lectiva LGTBI i van començar tan amb la vita a nivell de terrap, a produir rimes i rap que poguessin representar i reivindicar tot allò, totes aquelles desigualtats que veien que s'havia viscut per part d'aquesta comunitat. Amb aquest mural hem volgut rendir un menatge a una mítica fotografia que va fer l'Isabel Esteve, també nomenada Colita. Hem volgut rendir un menatge a totes aquestes persones que van ser part d'aquesta primera manifestació de l'orgull. Vam voler plantejar quin era el posicionament que volien tenir les alumnes respecte a aquesta temàtica i en general una cosa que estava molt present era una crítica a aquest mercantilisme i apropiació de les grans empreses per transformar la diada de l'orgull en un esdeveniment de consum i de venta. Moltes marques han comercialitzat aquest dia i al mes, per exemple, contracten influencers, per exemple, que saben que pertaneixen al col·lectiu perquè els afegin el màrqueting, però en canvi durant tot l'any passa bastant d'ells i no realment implicar-se pel tret. L'orgull no és diners, l'orgull és una manifestació. Hem de recordar el que volíem transmetre fa molts anys i això és el que estem intentant llitant. Jo crec que sí que és necessari perquè així recordes el que va passar en el passat i així tens com un dia per reivindicar i dir el que tu penses i demostrar que no està malament d'una manera o d'altra. D'aquesta manera vam voler tornar a les arrels potser més combatives d'aquesta manifestació original que va ser per seguida per la policia i que van haver-hi ferits greus que d'alguna manera pretén recuperar un esperit més de lluita i més de conflicte i no potser tan conformista o centrada en el consum de les grans empreses. Com va començar la revolta d'Estonwell, que va ser una revolta que es va iniciar a un bar que no ha anat així el 28 de juny de 1969 i doncs els van anar a policies com a atacar la gent que estava allà, que era un bar, l'HGTV, i tot allà va començar una revolta que va durar molts dies i va sopar molta gent i clarament la policia estava contra i tal. Hi havia gent que aquí els empresonava per sempre la feina de ser greis o per tenir el col·lectiu sense que haguéssim fet redolent. El fet d'aquí aquestes persones que teníem molt més complicat a l'hora de reivindicar-se o fer-s'hi, és com respectar-los per sempre la feina que ho haguéssim fet en una època que era difícil de fer. Amb el que ha passat a la història, com que ens pot ensenyar a no tornar a repetir les mateixes accions del passat, per exemple, jo penso que tothom són persones i no perquè a mi m'agradi una dona, tinc menys drets o no. Crec que és important que sàpiguen tot el món en general i a la societat els valors que estan defensant i l'origen d'aquests i saber més o menys a quin any i tot es van començar com a sentir lliures i voler expressar-se. Jo crec que falta una miqueta més de coneixement per part de... per la gent gran que potser no reba aquesta informació i de cop i volta li dius, mira, soc bissexual o així, i es queden com que és això. Però a la gent més jove estic que se li està introduint més per part més del col·lectiu, més inclusiu. Jo crec que es podria agafar la valentia, sobretot que va tenir la gent que va decidir fer un pas pel frente i ajudar pels seus drets i pels drets de la seva comunitat, perquè en aquella època està supermal vist i està superbé que hi ha gent que va decidir afrontar-se de la policia. Només havia fet algunes xerrades a l'institut d'enestar abans, però quasi benoles. I en aquesta signatura d'aquest últim trimestre, també és veritat que hauria après més si hagués durat una mica més, però hem après una mica la història i alguns referents importants. No hi ha una materia, una classe o xarles, en plan. Si ho fan, ho fan més bé per donar com bona cara que per fer-ho perquè realment ho sé. Es t'ensenya d'una manera molt superficial, en plan, sí, gays lesbians bissexuals, però no es parla de la gent més desconeguda d'aquesta part del col·lectiu. No sé com els sexuals, els intersexuals, això no es parla. I crec que si s'ha parlat del col·lectiu s'ha de parlar de tot. De la nostra identitat provoca ingressió dins la diversitat. Et diu a Marimacho si et surt de la norma, esperant la paraquí i així segur que tomo. Marimacho, parla rosa. Marimacho, si no plores ets una puta. Vas provocadora, no toca, no mola, no escoltis, aquí t'ignora, perquè a tot el cerdo li va llegar su hora.