 Hvorfor er vi fascineret af monstret? Det er en god spørgsmål, for det burde vi jo ikke være. De findes jo ikke i virkeligheden, men der er så mange af dem. Jeg tror, det lægger meget dybt i os, at være fascineret af sådan nogle farlige, unaturlige væsner. Har du selv lidt favoritmonster? Det skal nok være vampyren. Er den sådan gode, gammel, væmmelige, råg, riske slags? Vampyren har jo også undergået en udvikling. Skriv du i din bog, altså fra at være et ullækkert monster til at være et lækkert monster. Hvad er det der skete der? Det har det ja. Der har skete en hel masse over de sidste 300 år. Lige fra vampyren, på begyndt til en rejse fra åretronens verden, og så ind i fiktionsverden. Der er straks i romantik, 200 år siden der fik den sådan nogle mere ambivalent, eller sådan flertidige karakteretræk. Sådan blev betagende, fascinerende. Og i dag, der er den jo bare super lækkert. Den tænder en anden siologisk funktion. Ikke helt findet af hvorfor, men den tiltaler et andet publikum og bliver sådan en teenage pi i dol. Hvor er vi i Tivoli her? Skal vi ikke prøve at gå ind og se, om der er nogen monster i spørgselstået? Auge. Det kunne jeg godt tænke mig. Jeg tror, at vi er spørgselstået, fordi der er mange mennesker, der er fascineret af den slags forløstelse, som tillader os at opleve det radtilsfulde og det væmmelige, men på sådan en slags sikker afstand. Så der er sådan en siologisk distance, der gør, at vi kan udsætte os selv for det mest hårdrejsende og væmmelige, velvidende, at der er en meget, meget lille risiko for, at vi mester livet i processen. Det er også hjertet, at folk dør at skrejke i spørgselstået. Hvor er vi? Der er vi jo i hvert år og changer. Ja, der er vi i den grønne aflag med læmmer. De gode gamle spørgelser er måske lidt på retur, i hvert fald i togene. Så der er sådan en større fokus på læmmenlæstelse og drab. En dvælen ved det, som er ind i menneskekroppen, som jo kan sætte en skrejkelivet på de fleste. Vi bliver udsat for, at vi kører igennem det her spørgselstået. Det er også et bombe, hvor det er mange af sådan et ret primitiv sandsehendtryk, som virker, som får gang i systemet. Pludselig høje lydet får os jo til at farge sådan, fordi vi konstruer på en måde, så vi reagerer stærkt på pludselig høje lydet, fordi det kan være tegn på farge. Vi kører rundt i mørke eller i hvert fald dunkle belysning, vi kan ikke rigtig orientere os, fordi vi ikke har nattesyn, som mange andre har. Der kommer underlig fartruende væsten i måder, og det er pludselig, at der vælter ting og sager ud af vækene. Så det er sådan en primitiv men effektiv måde, hvorfor vi to bliver skremt, at der er i hvert fald nogle gode mennesker, og gør et ærligt forsøg på at skremme os.