 Grundvisindflydelse på dansk identitet, selvforståelse og rånsliv er enorm. Mann banesten en trededel af salmerne i den danske salmebog har meget godt på somvittigheden. Ja, måske endda selve grundtanken banne socialdemokratiske forstilling om velfærdsstaten. Billigeligtal var sammenknytningen mellem Grundvig og Socialdemokratismen i hvert fald tydeligt, da den forhåndværende Socialdemokratiske statsminister, Anker Jørgensen, i 2016 blev besat i Grundvistkirken i København. Rustvården bevægede sig ubesværd gennem en flauerlig af røde fagforeningsfænder, og selvars lykker Rasmussen blevet set synge med på, når jeg ser et rødflagsmælde. Men der var ingen Socialdemokrat og velfærdsstats teorætikker gennemt i Grundvig. Det fastlår historiker, Grundvig ekspert og lektor ved Saxo Institutet på København Universitet Jes Fabrisius Møller. Det kan med meget stor sikkerhed konstatires, at Grundvig var imod næsten en hver form for offentlige forsørgelsen. Og det gav ham meget klart udtryk for, da den såkaldt forsørgelses paragrafer var til diskussion i en grundhåndgivende ridsforsamling. Han var i målet. Punkt 2. Forstillingen om Grundvig, som tilhænger af en form for fordelningspolitik, hægtes op på sølle to linjer i forfatterskabet, nemlig sang langt højere biave fra 1820'e. Og linjerne lyder, da her i Ritom, vi drevede det vidt, når få har for meget og færre for lidt. Og det er socialisme omsat til poesi, som Martin Andersen Næxø i omtragligt sagde. Og man kan godt forstå, at rigtig mange har grebet de to linjer, for det siger det hele. Men det er altså linjer, der er trukket ud af kontekst. Alivelt kan man i følge Jes Fabrisius Møller godt forklare, hvordan forstillingen om Grundvig og Grundvigianismen, som udvikler sig i tanker og bevægelser i anden halvdel af 1810'et, er blevet integreret i en velfærdstatstanke. I grundvist sidste elever og efter hans død, blev det i grundvistke tanker, og i særg Grundvigianer er mere og mere integreret i samfundet. Vindstrette glasiske Grundvistke Parti blev regeringsbærne fra 1901. Og langsamt blev Grundvist tanker om folklighed og uddannelse. Integreret i store dele af samfundet. Og der er en tanke, som er vigtig, nemlig hans forstilling om folklighed. Altså, at det værdierne i samfundet gruer, at det er folklige, og der skal en folklige indtikation til. Og det er jo sådan set, kan man sige, at det er velfærdstadens skjuleplattform. Fordi velfærdstaden jo ikke kun handler om penge. Velfærdstaden handler om, hvad vi i det kunne kalde, national solidaritet. Folklig sammenhængskraft, hvad vi nu virkelig har kaldet det. Og det er det klister, som holder velfærdstaden sammen. Det vil sige, at ideen er ikke grundvisk, men man kan godt forklare, hvordan ideen er vokset frem af det grundviskel. I 1930'erne blev koplingen mellem grundfikrænske og socialdemokratiske tanker dog ret eksplicite. En af hovedargetekterne i Tildenærmelsen og Socialdemokraten Frederik Borgbjerg. Frederik Borgbjerg var tidligere redaktør af den socialdemokratiske avis. Partietavis var formand for Folketingsgruppen. Den store kanon. Og så var han selvaklade grundfikaner. Det vil sige en ret sjældent socialdemokrat i virkeligheden. Socialdemokraterne ideologisk var internationalister, materialister og ateister. Og hvor grundfikanerne isagen sin natur var kristne. Og så var de som regel nationale, og så bodde de på landet i måsætning til arbejderne. Han gjorde det på grundvis 150 års fødselsdag ved en fejring. Så sagde han to ting i 1933'erne. Han sagde for det første, at det var grundfi, der havde immuniseret os mod nazismen. Og for det andet var han oppholdsmand til velfærdsdagen. Og så citerede han netop de to linjer fra Langt Højre opjægget. Og det var ikke det, der gjorde det, men det var så betydningsfuldt, at det var et signal. Og det var samtidig med at Socialdemokraterne skiftede strategi fra at være et klasseparti til at være et folkeparti. Og så begyndte de ligesom at gøre inhukst i det grundfiske folklighedsbegrebet. Og inddrage det i socialdemokratismen. Også fra mere intellektuelt kant var der forsøg på at forene Grundtvig og den socialdemokratiske ide. Prof. Kirkehistorie Halcock var varmtillinger af Grundtvig, og holdt i efterår en 1940-nule meget velbesøgte forlæsning om Grundtvig. Da bidrog til at skabe en nationalvæggelse blandt danskerne under anden verdenskrig. Halcock blev Socialdemokrater. Og han er siden, skal vi sige, efter krigen blevet skrevet ind som en af de store formidler mellem Grundtvig og Socialdemokratismen. Det der er problemet med den specifikke tøjning af Halcock, det er, at han ganske vist var Grundtvigianer og Socialdemokrater, men han var det ikke samtidig. Så han skældnede selv mellem de to ting. Der kan man sige, at han i eftertiden har tjent som en af hovedfigurerne til en samtængning af de to, men det er altså, uden at han selv har gjort at fortælle til dig om jeg så må sige. I virkeligheden handler koplingen mellem Socialdemokraterne og Grundtvig mest om, at Socialdemokraterne hade og stadig har brug for at finde noget hos det nationale ekon, som de kan lide. De liberale var og ervilde med hans frihedsidealer, de konservative med hans tanker om det nationale, Socialdemokraterne, ja de må så forsøge at finde de idéer hos Grundtvig, der rimer mest muligt på den omfordelende velfærdsstat. Det interessant er, at alle vil have en bid af Grundtvig. Selvom det for så vidt er endnu svært at læse Grundtvig og forstå meget af, at han skrev, så vil alle gerne bruge ham. Og det er noget af det, der er vanskelig at forklare, hvordan har han fået den her rolle her. Men det man kan sige, er, at i Grundtvigs enorm forfatterskab, der er jo strakt altså over næsten 70 år, er der så mange forskellige synespunkter, så mange citatvænlige godbider, og endda nogle gange modsatrette synespunkter, at alle kan slå op i Grundtvig og finde noget, de kan citere og tage til indsigt for deres eget synespunkt. Så derfor er der noget til folkesocialisterne, og noget til socialdemokraterne, de retikale og konserve, de er jo danske folkeparti, de kan altså have fået et stykke af Grundtvig. Og hvilken af Grundtvigs mange citatvænlige godbider, holder Grundtvigforskeren Jesfabrisius Møller så selvmændigst af? Jeg har et ønglingscitat af Grundtvig, som han ikke ens vidst ikke har sagt så kort, men som selv bliver man ligesom nødt til at hjælpe ham på vej, og det er, at man kan ikke både være opløst og gennemsigt. Det vil sige, at der skal være noget smus på ruden for, at man kan se den. Eller for menneskesvedkomne, man kan ikke gennemløse et menneske til fuldstændig klarhed. Vi forbliver gået for hinanden.