 Una gran part de les pel·lícules que han estat seleccionades aquest any tenen a veure amb autors i autores que han posat en joc el procediment. Des d'una radicalitat, des d'una posició de vanguarda, des d'una radicalitat d'idees polítiques i ètiques, però justament xucant dos coses, una posició radical davant la vida i davant la creació i l'utilització d'una tecnologia que et pensaves que eren els altres i com sempre passa quan els creadors entren resulta que el que fan és que l'agafen. Jo crec que aquest agafar-ho és el que justifica tot l'operatiu que estem posant en marx el dia d'avui. Estàvem en un moment molt important amb respecte al desenvolupament de la tecnologia de la intel·ligència oficial i el més important ara és aprendre i entendre com els artistes comencen a ocupar aquesta tecnologia. Per tant, la importància, la significància de festivals com aquest són crucials per poder continuar el desenvolupament futur i positiu de la tecnologia. La situació era la fotografia. Quan la fotografia apareix en aquest escenari, en l'anàlisi del XIX, les persones eren preocupades que la fotografia morirà. I el que va passar és que la fotografia no va desapareixer, només ha completament canviat la manera que veiem el món. La fotografia va fer el desenvolupament d'un nou ràdic de veure... visualment reimaginant la tecnologia de la fotografia. Crec que el que va passar amb l'AI és que la tecnologia de l'AI va reimaginar com entenem el film, com entenem el cinema, com entenem la tecnologia que produïa la fotografia, i també com entenem nosaltres, els creadors i els viewers. Primer, vaig intentar produir una flor amb algoritmes, i vam treballar amb una altra database, només amb la flor d'un antèl·lic botonist maridolani. Vam fer un challenge a l'AI. No volia obrir una imatge perfecta. Per mi, la perfecció no era interessant. Per tant, es va fer servir un procés de transició de la fotografia, que és prendre una imatge i canviar-la d'utilitzar l'intelligencia artificial. Specificament, vaig utilitzar la difusió stable per accedir aquests resultats. Vaig començar amb un vídeo d'un actual carcrash, i després transició del frame-by-frame a les finales clips, que van editar a l'endemà. Jo he intentat la intel·ligència artificial en aquest costumetatge com a director d'art. Jo generava imatges per dissenyar els rossos dels personatges i les criatures estranyes que apareixen. Por medio de generadoras de imágenes, hay un proceso de tener una imagen clave, una imagen primigenia, y en base a esa imagen, por medio de generación de imágenes, crear otra encima que tenga la deformación o la distracción que tú quieras. He utilizado la inteligencia artificial para generar una voz y he utilizado la inteligencia artificial para crear muchas variaciones de una imagen y que así solas y anime. M'ha sorprès el lliures que són, m'ha sorprès el valents que són amb les propostes, el diferent. No intenten explicar una història convencional, sinó que intenten explicar-t'ho de maneres completament diferents, molt més properes, molt més transversals amb el món artístic i em sembla que he descobert un llenguatge que m'està interessant molt, molt. Life Coding és una pràctica que generalment utilitzo en performance i consisteix a escriure còdic a temps real i podries veure-ho com una improvisació, però el material sonor ve a ser el còdic. Els desafallaments és com una nova tecnologia aporta més llibertat. Aquest és el tema fonamental, perquè si no aporta més llibertat no té futur. I com aportar més llibertat vol dir també confrontar-se com ha passat tradicionalment una nova relació amb la realitat, una nova relació amb la política, amb els debats ètics, amb els debats sobre el lloc de l'autoria. Tot una sèrie de qüestions que estan sempre al voltant de qualsevol iniciativa transformadora.