 Bon dia a tothom, molt content d'estar avui amb aquest acte d'un tema del que s'ha debatut bastant, però que encara se'n debatirà més. I és un tema que per les seves implicacions, tant socials com econòmiques com de tota mena, va a la pena aprofundir el màxim. Per això ja fa uns mesos amb en Sergi Rabantós, el que tenim avui amb nosaltres, que és el cap de l'oficina del Pla Pilot, per implementar la renta bàsica, que com sabeu, és un dels punts estrella del programa de govern de la Generalitat de Catalunya. Doncs parlant amb en Sergi Rabantós, diem que és oportun fer activitats com la d'avui, per difondre, però al mateix temps, per conèixer i també tenir l'oportunitat que experts canalitzen el tema i amb metodologies científics que ens puguin donar llum sobre un tema tan important. I tenim amb nosaltres, que intervindrà també, farem una tertúlia, en el que de més d'en Sergi hi haurà l'Anna Segura, en el llista Sènior d'Ivalua, en el programa sabeu que hi havia la Mireia Borrei, però per temes sobrevinguts, tenim també la sort de comptar amb l'Anna Segura. I en Jaume Vives, investigador del mitjament, que també el Jaume, com a tots tres, els agraïm que estiguin avui amb nosaltres. Aquest és un tema, després al final del debat també tornaré a intervindre en la clienta. És un tema interessant i ara us faig una petita confessió personal. Normalment, en la vida, quan agafes una idea, normalment canvies poc. Normalment s'acostuma a dir que les persones no canviem, inclús es diu com una crítica, que les persones no canviem. Aleshores en els darrers anys hi ha algun tema, no molts, però hi ha algun tema en el que he canviat. La meva visió, la percepció, la opinió sobre el tema, hi ha algun tema en el que he canviat. I un d'ells és precisament el de la Renta Bàsica. I llavors el que he observat és que quan un tema canvies de pare, aleshores tampoc s'accepta gaire. És un problema perquè quan tens una idea, si no canvies, no s'accepta, però si canvies també no s'accepta. En qualsevol cas, sí que us diria que crec que en la Renta Bàsica, en relació amb la Renta Bàsica, en passat, en els darrers 15 anys, s'han produït canvis molt importants que expliquen que la concepció que puguem tindre i l'emergència que pot haver en relació amb aquest tema no sigui la mateixa ara que fa 15 anys. Entre elles, que tenim una revolució industrial, la quarta revolució industrial que està produint impactes disruptius. Molt importants. I entre ells que hi ha una part de la població que s'està quedant enrere i que una part és possible que no sigui fàcil que es puguin enganxar en els nous llocs de treball i perfils que es necessiten. Tenim aquesta característica. Però al mateix temps tenim un sistema econòmic que genera molta riquesa. I com sabeu, el ser humà hem demostrat abastament que podem generar i sabem generar i l'estem generant una riquesa suficient com perquè tota la humanitat pugui viure dignament. El problema és que el ser humà encara no ha trobat la manera de repartir-la bé. I aleshores el tema de la Renta Bàsica té molt a veure amb això. Bé, no us entretingueu més perquè hem vingut a escoltar a tres experts i, en el cas del digreixo molt, que hagin pogut que estiguin avui entre nosaltres. I ara, en Sergi, i explicaré com funcionarà aquest debat. Moltes gràcies. Bé, moltes gràcies per la presentació. Moltes gràcies a tothom per estar aquí. La veritat és que és un gust poder estar aquí a la Pompeu Fabra i debatre sobre una de les propostes que, com deia l'Oriol Amat en els darrers anys ha vingut per quedar-se. És una de les propostes que creiem que val la pena aprofundir. Jo espero que tota la gent que esteu aquí neus sentit a parlar de la Renta Bàsica i si no és així, almenys tindrem ocasió en aquest debat de poder-ne parlar. Bé, a veure si me'n surto. Bé, avui farem una presentació entre tres del que és una mica la Renta Bàsica i el Pla Pilot, sobretot. Ens repartirem, jo faré la primera part d'una mica del context polític, social, d'on ve, això, del Pla Pilot, i després prendrà la paraula l'Anna Segura, de Ivalua, que ens explicarà una mica el disseny del Pla Pilot, i l'evolució, la importància de com s'ha fet, tot això, i el parquet, quins són els objectius, d'Evaluar, i després tindrem també en Jaume Vives, que ell és, en aquest sentit, un expert en una metodologia que us explicarà què és el control sintètic. Bé, intentaré anar una mica al gra, perquè tampoc tenim molt de temps, sobre la Renta Bàsica i el Pla Pilot, una mica. Ens hauria d'explicar-vos res, quatre coses del que és el context polític i la breu història una mica de la Renta Bàsica a Catalunya. Com sabeu, i el professor Amat també ha fet referència, aquesta és una proposta que fa molts anys que circula, aquí a Catalunya tots just ja portem més de 20 anys amb els debats a partir de la constitució de la xarxa Renta Bàsica, que s'ha encarregat molt de divulgar, té diversos fins i tot models de finançament, propostes d'anàlisi filosòfic, articles de conjuntura. En fi, crec que podeu trobar en aquest sentit molt de material per la xarxa i és una xarxa que a nivell mundial també té diferents seccions arreu del món. Després també tenim alguns aconteixements aquí a Catalunya que han estat importants a l'hora de divulgar la Renta Bàsica i una de les fites importants que val la pena destacar és una proposta de resolució que es va fer a l'any 2002, ha plogut una mica en el Parlament de Catalunya per part d'esquerra republicana iniciativa per Catalunya. Després de l'any 2003 tenim en el Acord del Tinell re-definir la renda mínima d'inserció per tendir cap a una renda bàsica universal. O sigui que d'això ja se n'està parlant també des de fa temps per part del tripartit famós que es va donar en aquella època, tripartit d'esquerres. A l'any 2020, ja salto uns quants anys més tard, diversos manifestos, pronunciaments durant la pandèmia, manifestos de treballadors de l'àmbit de la cultura, treballadors de l'àmbit social, entitats LGTBI, entitats feministes, persones afectades per problemes de salut mental, es posicionen a favor de la renda bàsica. A més, des de l'àmbit dels moviments socials, també des d'entitats importants, reconegudes, el consell Nacional de la Juventud de Catalunya, la Federació d'entitats del tercer sector ECAS, tot de manifestos i pronunciaments en favor d'una renda bàsica a l'època de pandèmia. Durant el 2021 diversos programes electorals, també Esquerra Republicana, la CUP i en Comú, també tracten els seus programes sobre la renda bàsica. Com ja sabeu, molts simultes de vosaltres, el Pla Pilot, per implementar la renda bàsica, és part de l'acord d'investidura del molt honorable president Pere Aragonès entre Esquerra Republicana i la CUP. Aquest acord d'investidura planteja diversos punts, i un dels punts importants, emblemàtics, és fer un Pla Pilot de renda bàsica universal. Això és una mica per situar. Intento anar una mica per feina. Ja entrant més en el que és el context socioeconòmic a Catalunya, segurament ho sabeu perfectament. El sistema vanestar espanyol té molt poca capacitat per reduir la pobresa. Des de fa molts anys tenim una taxa pobresa incrustada de més fins i tot del 20% de la població catalana. Una taxa pobresa que fins i tot es mantindrà després de transferències. No estem parlant que amb les transferències s'assolventi tot això, sinó que en aquest sentit tenim unes xifres que es mantenen constant des de fa anys, no des de fa dos ni fa tres, sinó que ja des de fa un grapat d'anys i és calcom que les prestacions, que més o menys estan funcionant des de fa un temps, aquí a Catalunya, la renda garantida que fa 5 anys que està operant en aquests moments o a l'ingresso mínimo vital a nivell espanyol, des de fa un parell d'anys, no han aconseguit acabar amb aquestes taxes de pobresa. Més o menys, aquí tenim unes xifres que evidentment poden variar en els darrers mesos, però més o menys es mantenen bastant constant. La situació actual amb aquestes prestacions no acaba amb la pobresa, per diversos rons. Ja no només pel tema que les quanties no arriben ni molt menys a l'indala pobresa, que ets un factor important, sinó que també la taxa de cobertura d'aquestes prestacions no donen ni molt menys cobertura a la immensa majoria de gent que pateix de pobresa. Per tant, no és estrany que des de fa un grapat de temps, la renda bàsica universal ha entrat en aquest debat donant respostes o intentant, com a mínim, donar respostes. Espero que, més o menys, la gent que esteu aquí n'heu sentit a parlar, però la renda bàsica universal raci curt seria una quantia monetària atorgada de forma individual i incondicional sense tenir altres criteris en compte, ni requisits, laborals, ni de renda, etcètera. Hi ha quatre fonaments que la... que d'alguna manera la caracteritzen per un costat és individual, a diferència de moltes aquestes prestacions, que es tenen en compte la unitat de convivència o els integrants de la família, és incondicional, per tant, no està subjecte cap condició per rebre-la, és universal, la rebaria a tothom, més o menys, com en tenim en aquests moments, coneixem el sistema sanitari o el sistema d'encendament, i és periódic i el rep de forma regular normalment mensual. Bé, quins problemes soluciona entre d'altres? Després podem entrar també amb altres aspectes que si voleu, en el debat, i aspectes que aborda aquesta proposta, que és molt transversal, que dona resposta a temes d'empedorament de les dones, dona resposta a aspectes de la mansivació dels joves, donaria també resposta a altres temes de tranquil·litat psicològica, reducció de l'estrès, etcètera. Però, d'entrada, alguns dels problemes que soluciona bastant analitzats, amb alguns informes en els darrers temps, del banc central europeu, de l'ONU, etcètera, és tot aquest seguit d'espectes que aquí apareixen en pantalla, que tenen a veure amb la trampa a la pobreza, el non-take-up, la falta d'afectivitat i eficiència, de totes aquestes prestacions que actualment funcionen. Hi ha algunes que són molt importants, molt estudiades, com per exemple la trampa a la pobreza, és allò que es troba la gent a l'hora de, quan troba una feina, haver de renunciar o no amb una prestació, perquè sap que si agafa la feina li traurà la prestació, perquè no són competibles amb la immensa majoria de casos. O per exemple tot el que té a veure amb l'estigmatització, que també és que el com m'estan estudiat, i que fins i tot no hi ha molta gent que rebutge haver de tramidar aquest tipus de prestacions, perquè li fa vergonya, perquè considera que ja trobarà feina i desisteix. Com ja sabeu, aquestes prestacions has d'identificar-te com a persona pobra, has d'identificar-te com a una persona que té tant per cent de discapacitat, o que ets una dona maltractada, en fi, hi ha tot una sèrie en aquest sentit de requisits, de condicions per accedir. Per tant, a partir de totes aquestes experiències que tenim de renda bàsica, plans pilot, experiments que s'han fet arreu del món, tenim també coneixement que s'han fet molts des dels anys 70, en diversos, pràcticament, arreu del món, des dels Estats Units, el Canadà, fins a l'Àfrica, i en alguns llocs d'Europa, etc. Però el que sí que també sabem, per revisió de la literatura, per revisió de tots aquests plans pilot, etc., és que la majoria de tots aquests plans pilot han estat el que s'anomenen les proves de la teorització controlada, o RCT, i es defineix, en aquest sentit, una població d'Iana i a selecció de forma aleatòria les persones que arrebran el tractament, les que formaran el grup de control per poder comparar els resultats. La majoria d'experiments plans pilot s'han fet d'aquesta manera. S'han focalitzat, sobretot, els efectes a nivell individual. També hem detectat que molts aquests experiments no hi havia gaire participants, per exemple, centenars de persones, en alguns casos, el cas de Finlandia, per exemple, 2.000. Però tampoc hem detectat, hem detectat també, que a Finlandia, per exemple, la quantitat era escassa, tractants de Finlandia, era de 560 euros. I s'han centrat en aquests aspectes de la individualitat i la incondicionalitat. Però, en canvi, la universalitat, pràcticament, no ha estat testejada, no ha estat experimentada. Sabem també els efectes que ha tingut la renda bàsica a molts d'aquests experiments, a molts d'aquests plans pilot, no puc estendre gaire, una dia positiva, que en aquest sentit dona bastanta informació de les diferents esferes o els diferents outcomes que, d'alguna manera, han avaluat aquests plans pilot. Amb alguns casos, per exemple, no hi ha pràcticament evidència, per exemple, les relacions de gènere entrellar que es dona quan entra una renda bàsica per cadascun dels membres, tampoc tenim pràcticament no evidència de les actituds que hi ha cap a l'estat del vanestar, hi ha molt poca evidència, o no hi ha evidència, de la millora de l'autonomia i la llibertat real que la gent té quan té una renda bàsica amb una quantia més o menys digna, suficient, i, per tant, tot això és el que nosaltres, en aquest pla pilot, volem posar sobre la taula. I això és de les coses que, en tot cas, després l'Anna de Ivalua també us explicarà a més deteniment. El que sempre, en aquest sentit, i acabo, hem volgut tenir clar des de l'oficina el pla pilot, és algunes de les característiques perquè el pla pilot fos diferent a tots aquests que s'han fet. No volíem un pla pilot més, volíem que alguna manera reunís tot una sèrie d'espectes que diferencia la renda bàsica respecte a les altres prestacions. Quines són, per exemple, la quantia? Per nosaltres, la quantia és fonamental. La quantia, per nosaltres, ha de ser el voltant del llim de la pobreza. En aquests moments creiem que una quantia d'un adult d'avui 100 euros i d'un menor 300 euros al mes pot donar resposta, en part, a la situació de pobreza en aquests moments a Catalunya. També volíem que fos una mostra important, per tant, serà una mostra de 5.000 persones, que arrabran la renda bàsica, que la durada, com a mínim, fos de dos anys i que la població d'Iana fos el màxim d'universal. En aquest sentit, a diferència a aquests plans pilot que us deia, que s'han focalitzat en determinats grups de població, per exemple, a Finlàndia, persones aturades, a Barcelona, al B20, com persones usuàries de serveis socials, al país de Gàleis serà per joves extutelats, a Irlanda farà un per joves del món de l'art, artistes, etc. Volíem, nosaltres, que fos el màxim d'universal. Per tant, arribarem, volem arribar, al 90% de... podríem dir, la societat, i exclourem el 10% de les rendes més altes, intentant, ja que no ho podem fer, una reforma fiscal, perquè no podem tenir capacitat de tocar els impostos, intentar simular què suposaries si apliquem una renda bàsica a Catalunya en un futur. I el que sí que creiem, com també es mantava l'Oriol Amat, és que alguna cosa hem de fer amb la riquesa actualment existent i amb la gent que té més ingressos i amb la gent més rica. I creiem que, malgrat tothom cobraria la renda bàsica, el 10% més ric, com a mínim, li tocaria portar més del que ho fa. Bé, hi ha moltes coses. Espero que després, en el debat, no, puguem tractar-les. Gràcies per la vostra atenció. Bueno, em sumen molts agraïments d'aquest acte al rector i a la Fompeu. Jo estic amb aquest primer, en aquesta crisi del Rol d'Ivala, en aquest ple pilot, i després, per la riqueta del disseny, de l'evaluació i en particular, de l'experiment aleatoritzat. I va-lo a entre dos objectius. El primer seria assegurar que el pilot sigui evaluable, és a dir, que es doni les condicions perquè podem saber-ne l'impacte, establir relacions causals entre el fet de rebre la rebeu i les dimensions d'interès que tenim. I d'altra banda, assegurar que la informació que s'aporta en aquest pilot és rellevant. És a dir, que estem, d'alguna manera, omplint buits a la literatura, que estem aprenent coses que no sabem. I això ho farem a partir de 3 activitats bàsiques. El primer és assegurar l'oficina pilota i l'oficina pilota en com dissenyar aquest experiment per tal que puguem establir aquestes relacions causals. A l'hora d'implementar la política, que segur que surten coses, no tots funcionen com ho hem previst, sortiran inconvenients, com surten aquests inconvenients per assegurar que el disseny que hem establert es compleix i es segueixen mantenint les relacions, la posició d'aquestes relacions causals. I, finalment, ens encarreguem de fer l'evaluació externa d'acord en aquest disseny que s'ha fet conjuntament amb l'oficina del pilot. Llavors, com deia el primer objectiu d'evalua, era assegurar-nos que aquest pilota, a part de ser avaluable, o donava inflació que no tenim. I per tal que hem fet una revisió de la literatura, centrant-nos en les dues característiques que han estat menys investigades. En primer lloc seria la característica de bàsica, de la renda de la RB1, podríem dir, que és que la quantia sigui suficientment elevada per cobrir les estats bàsiques que té la població. I en aquest sentit, com ja pensava el Sergi, d'aquest tipus de pilots on es dona una quantia suficientment alta ja molt pocs. I, alhora, és interessant perquè els efectes que podem esperar depenen d'aquesta quantia. De manera que el que ens permetrà aquest pilot serà saber què passa quan es doni una quantia suficientment alta, que es pugui considerar bàsica. L'altra característica que ha estat molt poc investigada ha estat la part de la universitat. Com deia el Sergi, no ens donem a tothom la renda bàsica, però només exclou el 10% de la població més rica. Mentre que la majoria de pilots que s'han fet arreu del món es focalitzen en poblacions amb rendes molt baixes o amb característiques específics. I, per tant, és un pilot que porta una nova informació que és què passa quan li dones una renda bàsica a una persona que no està en situació de pobresa, que no està en una situació de bonaritat específica. L'hora que sigui universal, també ens permet entrar a estudiar què passa amb els efectes no només individuals, a nivell de llar, però també d'equilibri general i els spillovers. De manera que l'oficiència de la Nídia n'estem especialment interessats en estudiar que sigui bàsica i universal i aquest pilot d'alguna manera ho aconsegueix. Així que primer check fet. El segon punt era... Perdona perquè s'ha girat aquí una dia positiva, que problema. Per tant, l'encarre, o el repte que teníem davant conjuntament l'oficiència i bal, era com dissenyem un pilot que ens permeti d'una banda assegurar qüestió amb la universitat, d'altra banda assegurar-nos que la renda que estem donant la podem considerar bàsica. Vam estar valorant diversos dissenys possibles i al final hem arribat a un disseny bastant original, bastant innovador, diria jo, on aquesta mosso a 5.000 persones que reblanen de renda bàsica la dividem en dos subestudis, subpilots. D'una banda fem un experiment alegrit de controlat, un Arciti, que és com habitualment s'han avaluat aquests pilots arreu del món, que l'utilitzarem a nivell de domicili i aquí el que volem és poder estudiar els pausals de renda bàsica sobre els individus i les llars. Però això ens ajuda de cap manera a entendre quins són els efectes d'equilibri general i quins són els efectes de la universitat de renda bàsica. Per tant, mitja mostra la guardem per un segon estudi, que és l'estudi de control sintètic, que el farem a nivell de municipi i amb l'objectiu que aquí és que volem estar estudiant efectes agregats en aquest nivell de saturació que tenim, que seria el municipi. Deixeu-me parlar molt més del Jaume, qui és l'expert, jo per si de cas ho deixaria aquí. I com deia, d'una banda és com podem estudiar les característiques que ens interessen, però només això, quines són les dimensions d'interès, els òtems que volem veure com varien quan una persona arregla la renda bàsica. I en aquest sentit també hem dividit en dos grans blocs, els efectes a nivell individual i de llarg, i després els efectes agregats. Per fer-ho, hem combinat els interessos a l'oficina amb els vots de la literatura. Ens va assegurar que posem les preguntes que l'oficina volia fer amb el pilot, i això ha sigut com un dels criteris principals. D'altres hem enviat la literatura, que és el que ja sabem, i és on és un falta de més evidència. Demà que ens assegurem que la informació que ha de ser pilot sigui original i rellevant. Entrant més en les dimensions, el primer que és bastant evident és el benestar material, quan es rebeu s'espera que els condicions de vida de la persona millorin, i que augmenti el consum de termerats, vents i serveis. Aquí no hi ha molta evidència per veïns desenvolupats, i per tant és un buit de literatura que es farà d'enumplir amb aquest pilot. Tampoc tenim gairebé evidència de què passa amb el comportament financer, la gent que fa amb aquests diners, estalvia, consumeix, inverteix, aquest és un altre camp on esperem que el pilot pugui aportar informació, pel que fa el benestar emocional i l'autonomia. Pel benestar emocional, o per la satisfacció de la vida amb tots els pilots que hem revisat, troben efectes positius, i per tant aquest és un espai on no hi ha massa controversia. En canvi, sí que hi ha més falta de evidència pel que fa a l'autonomia, a la de la veritat de l'acció, que són unes imacions que no s'han estudiat fins ara, i que afegirem el nostre programa pilot per expandir aquesta imació de benestar emocional i l'autonomia. Un altre tema que normalment surt bastant a flot quan parlem de la renda bàsica és què passa amb el mercat laboral. La gent deixa de treballar o no, quan agraeix aquest efecte. Aquí el que ens diu la evidència és que en països desenvolupats, si que es troben a vegades algunes reduccions no molt grans en la participació laboral, tant mateix en altres experiments, es troben efectes nuls. És a dir, no és un debat tancat, i d'altra banda és un debat que no podíem excloure aquest pilot, perquè si fas un pilot de renda bàsica i que no fes el mercat laboral, segurament la gent trobarà a faltar una part important. En tot cas, per posar-hi un grau més d'interès en aquest analitz del mercat laboral, no centrarem només en el binarisme mercat de treball o sigui, sinó que també expandim a altres alternatives al mercat de treball, que serien per exemple el treball de cures o les tasques domèstiques. Una altra imació a contemplar el pilot és la salut. Aquí de nou l'evidència és mixta i molt sovint es basa només en mesures subjectives. I en aquest cas també, com que el pilot està imposat des del govern, tenim accés a les administratius, el qual ens permet complementar aquestes mesures més subjectives de salut amb mesures més objectives, que podrien ser ospedititzacions, consum de farmacs, etc. És un altre espai al davance tancat i un espai en què el pilot ens pugui abordar informació important. Després, com deia el Sergi, hi ha tres dimensions en les quals no hi ha cap tipus d'evidència fins al moment i aquí sí que serà un pilot d'innovador, que seria què passa amb les relacions entre allar, què passa amb els al·lugis d'actituds en vens de l'estat de benestar i què passa amb els serveis socials, que és un altre tema important si hem de tenir un debat sobre la renta bàsica. És un lloc on hi ha possibles estalvis i per tant s'interessant saber com varia, per exemple, els serveis socials. Per què fa els efectes més agregats, que són els que s'estudiaran amb el control sintètic, estem especialment interessats en els serveis públics, és a dir, canvia els serveis públics amb la versió de renda bàsica, què passa a l'economia local, hi ha camis en els preus, hi ha camis en el teixit empresarial, etc. I també què passa amb la participació i la qüestió social. Com he dit, en aquest cas tenim l'avantatge de poder comptar amb les administratives que esperem que fos la font principal, la que prioritzaríem i amb els aspectes que no podem tenir informació de registres administratius, la previsió és poder fer una enquesta a participants i no participants en aquest tipus de dimensions. I finalment, complementar-ho amb una investigació més qualitativa que ens ajudi a entendre com s'ha complementat la renda bàsica i també a explicar aquests resultats quantitatius. Perfecte. Com he dit, és un doble pilot, la primera part del pilot és un experiment contra-te l'anterioritzat, aquest és un model molt típic a l'hora d'anar-hi aquest tipus de pilot. I el motiu pel qual se l'anterioritzes, perquè com sabeu vosaltres, si volem saber què passa, no n'hi ha prou en veure com evolucionar els participants. Hem de saber com hauria volucionat aquests participants, en cas que no haguessin tingut la política, i aquesta diferència, no la defensa entre comportament, quan la reps i quan no la reps, és el que en dia m'impacta. I, per tant, les tenen dos grups comparables. En aquest sentit, la manera més creïble de aconseguir dos grups comparables és el·letrizar qui participa i qui no. És a dir, com deia els cells i vants, tenim la polècia objectiu, que pot rebre i rebeu, que ja està interessada, i a partir d'aquí, entre aquests, decidim, mitjançant uns sortets, qui participa i qui no. Això que ens permet és que aquests dos grups siguin comparables entre ells, que l'únic que els diferencii sigui que un reglai rebeu i l'altre no, i, per tant, que tots els camis que veiem, o les diferents que veiem entre els dos grups, com evolucionen, es puguin atorgar a la renta bàsica. Perfecte. Per acabar ja, i deixeu pasar el jaume que ens ha explicat el control sintètic, que és un tema més innovador. Em volia explicar una mica a quin nivell farem l'experiment i, en concret, justificar per què la deterioració és a nivell de domicili, no a nivell d'individu o de llarg, com podries semblar més lògic. En primer lloc, vam descartar el deteriorat del nivell d'individu, perquè, com hem dit, un dels interessos principals era poder estimar els efectes de la renta que és bàsica. En canvi, pensàvem si donem una renda bàsica només a un individu, és molt plor que aquest individu comparteixi el recurs de la seva família, i, per tant, a nivell de llarg, aquesta renta deixa de ser bàsica, deixa de ser suficient per cobrir necessitats bàsiques. Això que ens portaria és a pensar d'acord, llavors, fem-ho a nivell de llarg. Què passa? El que no és lògic és que la fonda és que tenim el padró i el padró no identifica de llarg, identifica de domicili. Per tant, ens quedem fent un acceiment a nivell de domicili que, d'una banda, ens permet acostar-nos a aquesta quantia bàsica i, de l'altre, és logísticament possible amb les dades que tenim disponibles pel plat pilot. Ha sigut bastant ràpid, i, després, qualsevol dubte ens seguim parlant i li deixo pas el jaume per que ens parli del control sintètic. Moltes gràcies, Anna. Com m'ha mencionat l'Anna... No és... Ho amplo del tot. Com m'ha mencionat l'Anna, un dels parts més innovadores i un dels objectius més nou a la literatura del plat pilot, és que volem mesurar els efectes causals de la renta bàsica universal, és a dir, els efectes indirectes sobre el que farà la gent amb aquests diners i com això afectarà l'ús de serveis socials, la taxa d'atur, etcètera, etcètera. Aleshores, si vulguessin fer un experiment ideal per mesurar aquests efectes agregats, el que faríem seria agafar molts pobles, moltes ciutats de Catalunya i els donaríem a tothom, en aquests pobles i en aquestes ciutats, la renta bàsica universal. Clar, això no ho podem fer, perquè hi haurà 5.000 persones i, per tant, no podríem tenir molts pobles els quals donem aquest tractament. I la solució, que és una solució innovadora a mètodes que estan desenvolupant ara en la literatura economètrica, és fer un experiment sintètic. Aleshores, què és un experiment sintètic? Un experiment sintètic és, bàsicament, el que sembla que és, és en lloc de fer aquest experiment amb molts pobles, amb molts grups de control, amb molts municipis en tot Catalunya que recreïm perfectament, diguem-ne, el municipi ideal, el municipi representatiu de Catalunya. Farem el mateix amb 5 municipis de control, i, aleshores, compararem aquest municipi ideal, aquest municipi sintètic de tractament amb el control sintètic i farem un experiment com si l'haguéssim fet idealment al·latoritzant a tot Catalunya. Aleshores, la gran pregunta és una mica com elegim els municipis. I la primera part, i la més important, és determinar la població objectiu. Aquests mètodes estan basats en papers per l'Alberto Badia i el Jean Longsau, que estan a MIT i a la Boston University, i l'hem adaptat perquè pugui ser utilitzat quan tens molts outcomes, molts objectius diferents que ens interessen, no només un. I per determinar la població objectiu ens centrem en dos criteris. Una és la credibilitat. És a dir, anem a tractar dos municipis de 1.200 habitants entre 1.200 i 1.400 cada un. Què podem dir sobre municipis més grans? I el segon objectiu, el segon criteri, és la representativitat. Com més municipis considerem en la població objectiu, més representatiu serà per la mitjana de Catalunya. Aleshores, tenint aquests dos criteris en ment, la població objectiu que considerem més adequada és la població objectiu que inclou àrees rurales, pobles i àrees semiurbanes i excluem les ciutats més grans de Catalunya, com Barcelona, Girona, etc. És la majoria de municipis de Catalunya, però només el 40% de la població. Ho fem així perquè amb dos municipis de 1.200 habitants no esperem que els efectes econòmics siguin els mateixos que s'haguéssim donat la renta bàsica universal a tot Barcelona que té una xarxa econòmica molt més complexa i diferent. Un cop hem determinat aquesta població objectiu, aleshores ens centrem en crear el municipi sintètic i el que fem és per baris d'outcomes que ens interessen, i en aquest cas serien la taxa de tur, la taxa d'hospitalitzacions i la taxa d'ingrés al batxierat després de l'ESO i la taxa d'utilització de serveis socials. Per cada un d'aquests outcomes el que fem és mirar a la mitjana de la població objectiu al llarg del temps abans quan implementaríem la renta bàsica universal i trobem els dos... i trobem els dos municipis de... entre 1200 i 1400 habitants que, quan fem una combinació convexa entre els dos, millor recreen aquesta trajectòria abans d'implementar la renta bàsica universal. I aquest municipi sintètic, aquesta combinació d'aquests dos municipis que tractem és el que anomenem el tractament sintètic. Senzillament, fem el mateix per al grup de control en més municipis, en aquest cas 5, i també trobem el control sintètic. Aleshores, la validesa de... de l'experiment sintètic es tracta de que abans de la implementació de la renta bàsica universal el control sintètic, el municipi sintètic de tractament i la mitjana de la població objectiu per cada un d'aquests outcomes sigui molt similar. És a dir, no hi hagi discrepàncies abans de donar la renta bàsica universal en aquests dos municipis. Això és cert. Aleshores, podem fer servir tècniques estadístiques per aproximar, diguem-ne, que hagués estat aquest experiment ideal que no podem fer. Aleshores, com funciona l'evaluació, diguem-ne, utilitzant aquest experiment sintètic és molt similar a la Citi estándar. Un cop donem la renta bàsica universal que és en aquest temps zero, comparem el control sintètic amb el municipi de tractament sintètic per cada un d'aquests outcomes i les diferències és l'efecte causal de la renta bàsica universal. Aleshores, per mesurar l'incertesa, que això és una, diguem-ne, estadísticament ens interessa molt, per mesurar l'incertesa el que fem i comparem aquests efectes que veiem després d'implementar la renta bàsica universal amb els efectes si haguéssim decidit implementar la renta bàsica universal 5 anys abans, o 2 anys abans, que òbviament no ho hem fet, però fem el experiment hipotètic d'avançar una mica la renta bàsica universal. Mirem quins efectes hi haguessin hagut no esperem que n'hagin, però això ens dona una idea, diguem-ne, de la variació de l'incertesa i d'aquest estimador després. I així és com fem, diguem-ne, estadísticament que aquest experiment sintètic s'assembli al màxim possible i tinguem la màxima confiança que seria similar a aquest experiment ideal que no podem fer. Aleshores, com us he dit, i per resumir, aquests mètodes estan basats en nous desenvolupaments en la literatura de control sintètics, la validesa d'aquest mètode es basa en que podem trobar un grup de control el sintètic, un grup de tractament sintètic que abans de l'implementació de la renta bàsica universal recreï perfectament la mitjana de població i aquest gràfic d'aquí són les dades de veritat que hem utilitzat en l'informe del pla pilot i, per tant, podem veure que és així que hi ha grups de municipis sintètics i de control sintètics que realment segueixen la trajectòria de la població objectiu. I, per tant, esperem que, utilitzant aquest mètode, una primera cop en la literatura econòmica, fer servir aquests experiments sintètics per dir algo sobre els efectes d'equilibri general i indirectes de la renta bàsica universal. I una mica, només per fer un comentari final, la idea és que això ens dona validesa interna, no?, i validesa externa a l'hora. Finalment, per recapitular una mica el que s'ha discutit avui, el pla pilot és un pla pilot molt innovador i molt ambiciós, jo afegiria, perquè vol medir, diguem-ne, de forma rigorosa, els efectes d'una renta bàsica universal de veritat, però, alhora, els efectes indirectes i directes a nivell individual i agregat d'aquesta renta bàsica universal i s'ha fet, diguem-ne, utilitzant mètodes a la frontera del que s'està desenvolupant en l'acadèmia, en econometria i economia. I... Jo crec que és un molt bon exemple de com s'haurien de pensar aquests pla pilots per qualsevol tipus d'avaluació de polítiques públiques. I, per tant, em sembla que és un projecte molt ambiciós i espero que tiri endavant. Moltes gràcies. On quedo? Bé, ara tenim un espai de preguntes. Segur que n'hi ha unes quantes, perquè el que us hem explicat així com hem pogut, el més ràpid que hem pogut, però té molta cosa al darrere. I esperem que això que hagi mostrat que tingueu intrés i, qualsevol cosa, estem a la vostra disposició. Tots som huides. Xavi, endavant. Bé, gràcies per la presentació. Jo tinc una pregunta, diguem-ne, ingènue, que és el respecte de la durada. Dos anys. És a dir, en quin sentit els resultats que es puguin obtenir avaluar són generalitzables? Bé, em venen el cas dues cores obvies. És a dir, el mercat de treball no és el mateix el que faràs si et donen dos anys de renda o et donen una renda per sempre. I... Jo què sé, per cas la meva senyora és perquè és divorciada a mi, perquè no ens entenem. Potser el que farà no és el mateix i després sap que tindrà una renda per sempre o només té dos anys de renda. No sé de quina manera... Suposo que hi ha coses que directament no són avaluables i potser aquest és la resposta. És una cosa que s'ha vingut al cap quan fèieu la presentació. Aquests dos anys potser són una límit, però evidentment... Potser suposa't. Jo inicio jo per l'Anna i el Jaume en tot moment que diguin la seva. Aquesta és una de les coses que també és veritat que quan hem parlat amb alguna gent, entre ells, el Marc, Belaguer, director d'Ivalua, aquí present, sempre també ens ha recomanat i és una lliçó que hauríem de prendre, però també és cert que el present en un pla pilot el present en tota aquella il·lusió del món i moltes vegades t'oblides de les limitacions a aquests plans pilot. I aquest és un tema clau i és cert i en aquest sentit tota la gent que també no m'ha esmentat, però aquest pla pilot al darrere té un consell assessor, entre altres gent destacada, també com l'Oriol Amat he professor d'universitat, gent que ha impulsat manifestos, també de renda bàsica, d'entitats, etc. té un comitè científic amb gent que està al darrere, o ha estat al darrere d'alguns plans pilot i professors i experts amb renda bàsica a nivell mundial, com en Guy Standing, el president de la xarxa renda bàsica, l'Aveline Forget, que va estar al darrere de l'experiment del Canadà, etc. I alguna gent s'ha dit, ei, sigueu prudents, no trobareu moltes coses amb dos anys i aquest és un tema que sí que és veritat que hauríem d'explicar més les presentacions. És cert, o sigui, un pla pilot tindrà, esperem, bons resultats o molts resultats, però el que està clar és que també amb algunes esferes, com per exemple el tema del mercat laboral sabem que els resultats amb dos anys no seran, allò, partirà cuets, no? Per tant, aquest és un tema important. Ara darrerament vam tenir un xat amb gent de Corea del Sud i ens van dir que estàvem fent un pla pilot de 5 anys, poca broma. 5 anys ja la cosa segurament tindrà una altra dimensió. Però és cert la majoria de plans pilot han estat de poc temps accepta alguns, com per exemple el de Kenia que també té una dorada molt llarga, etc. Per tant, amb això també hem de ser una mica prudents i jo aprofito la intervenció que ens acaba de fer el professor Xavier Quadres per recordar-ho aquest tema, que amb algunes àrees i amb algunes dimensions de les que han sortit aquí és possible que trobem resultats més o menys amb dos anys però amb altres la cosa no serà tan fàcil. Voleu afegir alguna cosa? Vull afegir que la veritat d'alimitacions evidentment és una de les principals. Això també l'efecte que té és que si trobem alguna cosa serà el menor efecte que esperaries, és a dir que si fos per petro l'efecte seria sempre més gran i per tant el que tindria més un lower bound dels efectes que voldria esperar en una renda bàsica permanent. Un aspecte que no hem pogut tractar gaire és les diferents metodologies que utilitzarem d'enquestes inicial enquestes durant el pla pilot i enquestes posterior al pla pilot. Fins i tot ens hauria de fer una enquesta passat uns mesos del pla pilot, també per veure quins són els resultats que ha tingut el pla legent, l'impacte que ha tingut una renda bàsica un cop s'ha acabat el pla pilot, passat uns mesos. I després tot això també durant el pla pilot ho volem també complementar una metodologia més de tipus qualitatiu que també pugui aprofundir amb alguns aspectes amb entrevistes, amb grups focals, persones destacades dels municipis, sobretot alcaldeses, professors, infermers, persones que d'alguna manera ens puguin aportar informació que a vegades en una enquesta no pots detectar. I en aquest sentit també ens pot proporcionar informació complementària força interessant. Tot això també creiem que va la pena abundar, com a mínim, una mica en aquest tema més metodològic. A mi també m'agradaria afegir que sí que és veritat que, òbviament, especialment per medir efectes d'equilibri general, hi ha moltes diferències en aquest cas específic de la renda bàsica universal de fer un pla piloto per fer una implementació total a la població. No només en termes de la llargaria en el temps, sinó també, òbviament, hi haurà inflows o outflows de diferents municipis, entre persones, activitat econòmica, es desenvoluparà o no, que si ho haguéssim donat a tothom, a tot Catalunya seria clarament diferent. Aleshores, en certa manera, no podem fer i no crec que sigui efectible fer enlloc, diguem-ne, un pla piloto ideal. De la renda bàsica universal. Entre altres coses, perquè, realment, els grans efectes, potser només es notarien si ho fessin, diguem-ne, general de tota la població, que és completament infectible. Dit això, jo crec que que és molt important, inclús, tenint en compte aquestes limitacions, entendre una mica quins efectes podrien haver-hi en diferents coses. I jo crec que no se sap molt bé en la literatura encara, quines són els drobacs més grans o les avantatges més grans d'aquests plans pilots, especialment també en països en complexitat econòmica, com més són Catalunya o Espanya, perquè els plans pilots més ambiciosos de la Kenya tenen unes característiques molt diferents. I, per tant, inclús si no es pogués dir específicament que si ho féssim durant 10 anys en lloc de dos, doncs canviarien les coses, segur que aprendrem en varios outcomes efectes interessants. I, com deia molt bé l'Anna, en alguns casos inclús podem dir que són un lower bound, i aleshores això sí que ens ajuden a entendre molt bé el que passaria, també. Home, hi ha una aspecte, per exemple, que és interessant, que el Jaume ha destacat el tema així innovador, ambiciós, i home, també és veritat que m'agradaria explicar-vos, com a mínim, aquesta anècdota, no? Que és que l'altre dia, allà, quan vam estar amb la consellera Serret a Finlandia, la gent que va fer allà el pla pilot de Finlandia ens van dir, dir, home, sincerament, aquest és el pla pilot que ens hauria agradat fer a nosaltres, no? I amb això sí que és cert que la gent, quan ho expliques, se n'adonen de dos o tres aspectes. Per un costat, tot aquest aspecte més de universalitat que en la majoria de plans pilots no ho han pogut avaluar. A veure, grups molt focals, de persones afectades per problemes de extrema pobreza o genaturada. Hi ha molts plans pilots en aquests moments que s'han fet arreu del món. Els Estats Units, per exemple, s'han fet molts de persones sense llar, per exemple. Bé, són grups molt determinats de població. Clar, aquesta dimensió de universalitat, la dimensió també de una renda bàsica suficient o bàsica, aquest també és un altre tema que no podem passar així de punteta, no? Perquè, clar, quan veus que hi ha les quantitats que s'estan atorgant amb alguns plans pilots, dius, home, pròpiament suficient o bàsic, això no és. Per tant, totes aquelles característiques específiques de la renda bàsica, universal, no les tenen, no? I en aquest sentit sí que és cert que alguna portació important amb aquest pla pilota a Catalunya hauríem de fer, no? I això crec que ho han sabut captar en diversos llocs. A Corea, per exemple, també una cosa que els hi va subtar de forma positiva i ens ho han felicitat, va ser el fet que exclubéssim el 10%. No? Perquè dius, home, és introduir un debat fonamental de redistribució de la riquesa, que el 10% més ric és un pilar fonamental amb una implantació en la renda bàsica, és la gent que haurien de remengar-se més, i, per tant, com que no podeu tocar impostos, ho entenem perfectament, no podeu fer cap reforma fiscal, almenys poseu sobre la taula aquest tema, no? Diu, a veure, un 90% pràcticament és calcom universal, però, bueno, d'acord, ens agrada aquesta idea que el 10% més ric l'heu situat com exclòs del pla pilota. Hi ha dos màngs exhecades? Perfecte. Moltes gràcies a tots els ponents, primer de tot, i també per donar la meva ignorància. Però em preguntava, quan vau fer l'anàlisi prèvia de literatura, quants estudis vau trobar i si fins i tot s'ha pogut ja realitzar una meta-anàlisi o encara no hi ha hagut prou dades d'estudis pilot previs? Gràcies. Fem una altra pregunta. Sí. En tot cas, fem una roda. Sí. Doncs, quan els incentius, per exemple, per exemple, en el meu cas, jo penso que és un estiu que vaig treballar de cambrer en donant 1.000 euros. Doncs, si em diuen que em donaran 800, sense fer res, jo em quedo a casa, però 200 euros de diferència. En comptes de treballar de hores del dia en un lloc on no volia, m'entens? Llavors, jo crec que la societat funciona bastant per incentius, i en aquest cas, amb el vostre plan, és molt important, és la diferència entre riquesa i igualtat. Vosaltres fiquem molt l'emfasi en el tema de la igualtat. Però, realment, el que importa és la riquesa. Tu pots parlar molt de redistribuir, però no pots redistribuir si prèviament algú no ha produït. Ens hem de centrar en com produir la riquesa. Perquè, per exemple, si et fiques a fer una prova pilot de renda bàsica als Estats Units o a Singapur, és molt diferent de si la fas a Burkina Faso. Després, mirar una mica aquest paper que crec que està ple de mitges mentides, mitges coses que no estan ben fetes, per exemple, fiquen a la part de renda bàsica universal, fiquen i elimina la pobresa. Eliminar la pobresa a partit no la podem eliminar. Els països que han prosperat han estat gràcies a unes institucions que permet que la gent tingués llibertat, ja sigui jo, més dones o de qualsevol sexe, rassa o el que sigui, tingués llibertat per iniciar projectes empresariales i crear riquesa. Però repartir que eliminar la pobresa no l'alimini, ja us he ficat el cas. Si t'hem vas alxat o a sud-àndel-sud, repartir no eliminarem la pobresa. Per això. Val, sí, fem una petita roda de correcte. Que no funcionem per la línia de funcionar, perquè hi ha un moment en què hi ha una altra situació que és suficient o la prevenció suficient. Les gràcies no són suficient per a les eficients de l'interior d'un termes. Ja veus? Una explicació que li va atribuar cap referència per a les pensions internes. Si s'ha premist, per si es pot assignar les conseqüències socials i el territori social s'ha de fer una altra cosa. I per això he de preguntar-ne un vespre. Hola. A veure, algunes petites preguntes tècniques. Aquesta cotitzaria la seguretat social, aquests 800 euros? O seria com un simplement un ajut o també serviria per cotitzar la seguretat social. Penso que això és un tema important. Després volia saber això amb quins recursos es paga amb el 10% més rics, amb el 10% que no tindrien aquesta renda bàsica o es pagaria o pagaria tothom amb els seus impostos. Llavors, això em porta, o sigui, em feia una pregunta jo mateix. Anem a pensar, però no ara amb una persona que realment sigui pobra, sinó una persona de classe mitja que, per exemple, tingui uns ingressos de 2.000 euros i, de cop i volta, li passes a donar uns ingressos de 2.800 euros. Llavors, aquesta persona, quins efectes macroeconòmics tindria això si jo està estudiat? Perquè aquesta persona, llavors, potser es compraria un pis més gran o se n'aniria de vacances o l'estaríem taxant perquè no tingués els 2.800 euros i acabés tingués els 2.800 euros i acabés tingués els 2.000 igualment. Li aplicaríem una correcció d'impostos. Perdó que faci tantes preguntes, que en tinc moltes al cap. Llavors, pregunto si s'ha estudiat si això surta a compte. O sigui, al final de la societat pagar aquests 800 euros de més a tothom, es pensa que això acabarà sortint a compte perquè hi haurà menys d'espesa, en sanitat, en serveis socials i X i després un últim tema m'ha agradat la intervenció del company aquí, que a mi el que em fa una mica de por de això és el missatge moral, podríem dir, de dir a la gent que tant si treballes com si no treballes, tindràs uns ingressos. Llavors, això, jo penso que és com a mínim molt arriscat. Però és una opinió, és difícil de contestar-hi. Sí, potser... Perdona, potser que aturem una primera... una primera rada, no? Aturem una primera... mal? Bueno, clar, ja ho he vist, que és una proposta que, com deia el professor Oriol Amat, dona per molt i segurament alguna gent que fa temps que n'ha sentit a parlar i altra gent potser no tant i potser això també genera molts dubtes, molts interrogants. Bueno, hi ha una pregunta que l'han dit que en tot cas que contesti ella, jo voldria contestar algunes de les coses que s'han dit i que crec que també voldria la pena entrar-hi. Clar, el tema ara mateix plantejaves, ho pagaria el 10% o pagaria a tothom? No, la proposta en principi una renda lògica és que tothom pagui, tothom la rebi, però evidentment el 10% o el 20% més ric pagui més del que està pagant. A nivell d'impostos hauria d'haver-hi de fer una estona de la fiscal i hi ha diferents models de finançament. Això ho pots trobar per internet, a la xarxa renda bàsica, a catedràtics d'economia Jordi Arcarons, professor Lluís Torrents. En fi, hi ha diferents models d'estimació econòmica. El professor Ialamat amb el Xavier Ferras també va fer un estudi. En fi, hi ha diferents estimacions. Algunes parlen a Catalunya que podria suposar un cost net d'uns 7, 8.000 milions d'euros. Tot això caldria simplificar tot el sistema pensions que estigués per sota d'una renda bàsica. Totes les prestacions s'haurien evidentment de suprimir totes aquelles que estiguin per sota d'una renda bàsica. Per tant, hi ha tota una política d'estalvi per suposat de la despesa actual d'una reforma fiscal i segurament una creació d'altres impostos. Estem parlant d'una mesura de redistribució de la riquesa diferent de la que estem assistint en aquests anys, des de els anys 80, en què tot el sistema impositiu ha anat devallant a marxes forçades com ens posa de manifest els informes, per exemple, d'aquest sistema que acaben de sortir ara mateix d'intermonocs fam. Hi ha aspectes més concrets que heu preguntat, que d'alguna manera també estem estudiant i discutint. Per exemple, tot el tema de quin tracte fiscal tindrà la renda bàsica al plàpilot o sigui, una cosa és el plàpilot i l'altra és una aplicació si finalment s'implantés a Catalunya. Si s'implantés a Catalunya, hi ha qui diu que la renda bàsica hauria d'estar exempta d'impostos i en aquest sentit, tot el que acutitzaries serien les altres fonts de renda. Doncs en funció dels ingressos que cadascú per saber, en funció de la riquesa i tal. En el cas del plàpilot ho estem analitzant o discutint també amb economia aquí a Catalunya, amb la direcció de la General d'Economia, com en Madrid, a veure com queda la renda fiscal. Tot això ho estem acabant de treballar. Tot el tema de los incentivos que plantejava el company. Jo crec que aquest és un tema que, en tot cas, és evident que si tu treballes de cambrer i et paguen allò un sou que consideres un fill molt baix, una porqueria de sou evidentment pots fer dues coses. Complementar-ho amb la renda bàsica és la gran vantage que té la renda bàsica diferent de les prestacions que generen Trump a la pobresa. Això ho entenc qualsevol. En tot cas, és comprendre una mica, una perspectiva una mica més àmplia del que actualment estem acostumats. Que és que amb les prestacions actuals no és compatible treballar de cambrer. No sé si has treballat alguna vegada de cambrer per mil euros, però qualsevol que treballi de cambrer per mil euros entendria perfectament que la renda bàsica és perfectament compatible i, en canvi, la renda garantida actual, no, la renda garantida actual em diu si toques una feina et traiem la renda garantida. Aleshores, heig de fer un càlcul de dir que és més estable una renda garantida que em paguen cada mes o un treball de temporada de cambrer no em surt a compte. Causa amb la Trump a la pobresa. La renda bàsica universal no cau amb la Trump a la pobresa. És una altra concepció i tal. Els estudis que s'han fet, per exemple a Finlandia, ens van dir a veure, a l'efecte que tinc la renda bàsica allà, està neutra. Ni la gent ha treballat més, ni ha de treballar menys. Ara bé, si haguéssim de ser estrictes, els que van rebre la renda bàsica encara van treballar uns dies més de mitja que els que no van treballar-la. Evidentment és molt poc significatiu, però en aquest sentit va la pena, com a mínim, recordar que els que van rebre la renda bàsica encara van treballar més uns dies més que els que no la van rebre. Per tant, la Trump a la pobresa és calcom molt estudiat i que en aquest sentit la renda bàsica no hi cauria amb això. Pel que fa els serveis socials, aquest és un tema molt interessant. Tots els treballadors, els treballadors socials que ens hem trobat, ens van dient el mateix. A veure si per fi podem dedicar-nos a treballar amb la gent amb aquelles necessitats per les quals nosaltres hem estat formats. I en canvi, ara hem de gestionar ajuts i fem de buròcrates i fiscalitzadors quan realment això no és el que ens interessa. Nosaltres ens interessa ajudar una persona a xacar-se, a sortir d'una toxicomania, d'una edicció, problemes de parella, etcètera. Això és el que ens agradaria treballar. Fer treball comunitari, el treball comunitari ha passat a la història. Ara ja amb serveis socials parlar de treball comunitari és parlar de ciència ficció. En canvi, amb una renda bàsica alliberaria una quantitat de recursos que tot aquest exèrcit de persones que es dediquen a fiscalitzar a la vida dels altres malauradament, perquè així ens està el sistema, perquè siguin persones especialment psicòpates, perquè d'alguna manera el sistema està dissenyat d'aquesta manera es podrien dedicar a altres coses. Jo crec que amb serveis socials tots els inputs que ens van arribant van per aquí i entenem perfectament que està gestionant en aquests moments l'ingrés al mínim vital o la renda garantida no és calcom especialment en grascador i que afavoreixi l'empoderament de les persones. La renda bàsica té dos grans virtuts. Una acabaria amb la pobresa i l'altra estadísticament, no falla. Tu dius que no, però és evident. Si tens una renda que arriba al llindar la pobresa, tècnicament, crec que qualsevol estadístic et diria que acabem amb la pobresa. Lògic, evidentment. Si al llindar la pobresa pròximament està l'entorn de 800 euros i tens una renda bàsica que tothom cobra, que és de 800, no sé, fes números, però jo crec que la cosa aniria per aquí. I l'altra gran força de la renda bàsica és que empodera a les persones, les dota de més llibertat, de decidir. I això és calcòmic fantàstic. Per què? Perquè evidentment, o sigui, podem trobar dones que d'alguna manera amb això sortirien d'una relació tòxica, d'una relació dolenta, que no li afavoreix per res. Això ens ho han corroborat també moltes feministes. Empoderaria molts... No, li dotaria de molta més llibertat als joves. Avui en dia que tenen una mitja de emancipació, si no m'equivoco, potser algú em pot corregir, però és entre els 29 i els 30 anys, no? Allà a Finlandia, crec, ens van dir que era de 19. Tenim una certa diferència, no? En aquest sentit, jo crec que això també la renda bàsica ho permetria. Permetria iniciar projectes que tampoc han pogut entrar gaire, d'emprenadoria, de gent que diria, si teniu un matalàs, potser només està amb mans de 4 privilegats, avui en dia, a la nostra societat. Qui pot fotre un projecte empresarial si no tens un matalàs al darrere? En canvi, molta gent jove preparada, avui en dia, potser diria, home, tinc una idea, a veure si la podem portar a terme entre 4 i 5, ens associem perquè tenim una renda bàsica, i si fracassem, no ens quedarem amb deutats de per vida. Això ho entès molta gent. De fet, amb alguns d'aquests experiments, per exemple, que s'han fet, s'ha vist que augmentava la capacitat d'emprenadoria de moltes persones, d'invertir amb calcom, sabent que tens un matalàs al darrere. Hi havia un tema que també s'ha parlat de la revisió biogràfica, que si vols anar amb això, veu treballar força. Sí. A l'hora de fer la revisió, hi havia uns quants pilotes que sí que compleixen totes les característiques d'una renda bàsica, el sentit incondicional, etc. Però en alguns àmbits no hi havia potser evidència. En aquests àmbits també hem hagut de recórrer alguns alguna revisió on s'inclouen algunes rendes condicionals. Per què fa els països i alguns pilots que s'han fet a països desenvolupats que potser serien més comparables a Catalunya? Tenim el Bemín, com que s'ha fet Barcelona fa 4 o 5 anys. Finlandia serà un altre bon pilot per Catalunya perquè té una celebració desenvolupat, perquè molts altres venen d'estats units, que a un potser les condicions són diferents. I llavors sempre han prioritzat països desenvolupats només similars possibles a Catalunya i quan no hi havia evidència hem hagut de moure'ns a països desenvolupaments on hi ha algunes conclusions que no són aplicables. Però bé. Potser sumant-me als altres comentaris, és molt interessant que veiem la literatura és que els efectes que podem esperar també depèn del decil de renda la qual està situat. La majoria de pilot que s'han fet han sigut molt focalitzats en rendes baixes i per tant és interessant a l'hora de tenir debats sobre mercat de treball o finançament, saber com reaccionar a aquestes rendes més altes que fins ara no hi ha evidència. Sabem què fa l'agenda de rendes molt baixes quan el rende bàsic no sabem tant què fa la classe mitjana. I això, en clau de finançament, és molt important. I aquí és un espai on esperem que podem aportar bastant els buits de literatura. Que, com que no heu vist n'hi ha molts i, com deia, és molt ambiciós. M'ha fet un comit més transversal de parlar de miònic de diferents dimensions en lloc de centrar-nos només al mercat laboral o només en la salut com a altres pilots. En tot cas, esperem d'aquí poc poder publicar informes amb les revisions a les evidències on tot està ben explicat. A mi també m'agradaria, simplement per recalcar una mica també el que ha dit el Sergi, però portar-ho més al plat pilot, que una de les preguntes que s'ha fet és una mica teòricament, això surta com que tens en compte com ho financies i els efectes indirectes, etcètera. La resposta és que en economia pot ser un model que et digui qualsevol cosa. Aleshores, depenent del supòsit, sura com t'ho no. Hi ha països d'acadèmics molt complexos en els quals la renta basic universal surta com t'ho, hi ha països que no. I, al final, acaba sent una pregunta empírica. Depèn, diguem-ne, de la població en la que estàs, de aquests efectes indirectes són més importants que els efectes directes. Sí, no, depèn. A mi m'agradaria recalcar que, a més enllà del model que es tingui en ment, de com funcionar la renta basic universal en abstracte, entendre com es comparen aquests efectes indirectes amb els efectes directes de la renta basic universal, com es pretén fer amb aquest plat pilot, és molt important. Per tenir una mica la relació amb la renda basic universal, és molt important. Per tenir una mica les respostes o les preguntes que vosaltres proposeu. I, com molt bé han dit l'Anna i el Sergi, els altres plans pilots que s'han fet abans tampoc ho acaben de respondre tot això, perquè és una política molt complexa, s'ha fet en casos molt específics. Si volem saber com funcionaria aquí a Catalunya i quins efectes dominarien, quins efectes serien bons, quins efectes serien negatius, doncs, bueno, s'ha de fer el plat pilot. I és l'hora, crec, de la intervenció de l'Oriol Amap. Molt més. Aleshores, això és una idea per futurs actes i, potser, inclús formats més amplis, en quant al temps. Bé, en qualsevol cas, un agraïment al Sergi, a l'Anna i al Jaume. I també un agraïment a Ivalua, tant el director en Marc Balaguer com el president, en Xavier Quadres, persona molt estimada a la Pompeu. Però en Xavier Quadres, que és professor de la Pompeu. Bé, aleshores, faré un breu comentari d'un tema que ha sortit, que és el cost d'això, perquè ràpidament agafa 800, comences a multiplicar i a la calculadora ja no hi caben els zeros. Sí que volia fer referència a l'estudi que de més esmentat en Sergi, que vam fer amb el Xavier Ferras, on és veritat, el punt de sortida és que una renta bàsica universal costa 50 milions d'euros, aproximadament. El que passa, ho ha dit molt ben Sergi, que si s'aplica el model de renta bàsica, el que comporta és per una banda, una part de la població que li puja en els impostos, però després aquesta renta bàsica compensaria altres prestacions, que de fet les eliminaria, ho ha dit molt ben Sergi. Aleshores no l'estudi que vam fer. I al final ens ha sortit el votant de 7.000 milions d'euros. 7.000 milions d'euros, que evidentment és un pressupost important, però ja no són els 50.000, que és la primera xifra que espanta més. I aleshores també s'ha dit, s'ha fet referència a experiències, i aquí voldria recordar la de l'Àsqa, la de l'Estribus Cheroqui, que és veritat que l'Àsqa tenen el petroli, i l'Estribus Cheroqui tenen els casinos, però que aquestes experiències que d'amés endurat bastants anys, com ha dit molt Belana també, aquestes experiències van demostrar impactes positius importants en el mercat de treball, en les relacions familiars, en els temes de gènere, en els temes de salut mental i física. I per tot això és interessant, també ho ha dit el Jaume al final, que convé estudiar-ho, és un tema el que estem com en un quarto fosc, o estem en un microscopi posant lents d'aument per arribar a veure exactament quines són les dimensions i conseqüències d'aquest tema. Per tant, en aquest sentit, moltes persones pensem que val la pena estudiar-ho. És veritat que és un estudi que té el seu cost, però que ens permetrà tindre informació sobre un tema que realment és molt rellevant. Simplement voldria fer referència també a una persona que en l'opuscla del pla Pilot que ens han donat avui, al secretari General de la ONU, amb una frase, però em volia recordar un altre d'ell que va pronunciar a la darrera intervenció de l'Assemblea General de la ONU on va dir que el món està en una situació d'emergència, i va parlar d'emergència climàtica, i es va referir també a l'emergència social i va donar dades molt concretes de la situació d'emergència social en el que ens trobem, i per això també és un motiu per estudiar-ho. Sovint les proves han de fer emgaciós, és a dir, han de fer molta precaució, mirant bé els impactes per comprovar que tot és assumible. Bé, en qualsevol cas, moltes gràcies a tothom per vindre, i moltes gràcies també per seguir-ho debatint i estudiant en els propers temps. Moltes gràcies i bon dia.