 Vi kender nok alle sammen nogen, der mener, at den danske folkekirker er kedelig. Eller så tænker vi det selv. Og når vi siger noget er kedeligt, så siger vi, at det vedrører ikke mig, og jeg føler ikke nogen tilknækning til det. Det er en af folkekirkens rigtig store udfordringer i dag, og spørgsmålet der bliver. Hvordan får vi folkekirken til at vedrøre medlemmerne? Nogle af de her spørgsmål, som kirken stiller sig selv, er også nogle af de samme spørgsmål, som virksomhederne stiller sig selv. Hvordan får vi kommunikerede vores budskab ud? Og hvordan skaber vi en tilknøtning mellem forbrugere, produkt og virksomhed? Og rigtig mange af de her virksomheder har også svaret på spørgsmålene. Vi skal nemlig lave tanke eksperiment. Hvilke muligheder vil den danske folkekirke have, hvis den så sig selv som en moderne virksomhed? Og vil den kunne blive en konkurrence dygtige virksomhed eller kirke på det religiøse marked? Den danske folkekirke er jo en gammel institution. Den har eksisteret over 1000 år og været en dominerende tro samfund i Danmark. Men i tidsløb, der har der altså kommet flere og flere religioner ind i Danmark. Og vi møder altså hver dag både buddhister, hinduister, muslimer, Jehovas vidner eller nogen for Scientology. Hvad betyder det for kirken? Det betyder, at folkekirken har ikke længere monopolstatus på det religiøse markedet. Den har fået konkurrence, og den skal til at finde ud af at finde nogle andre måder og tiltrække sine kunder på. Vi er aktive på samme måde, som LEGO skal tiltrække sine kunder og konkurrere med andre lejetøjsevirksomheder. Men hvad vil LEGO gøre, hvis de fandt ud af, at deres produkt kede deres kunder? Jamen det første LEGO vil gøre, det var, at de ville lave en markedsanalyser. De ville kigge på deres brand, skal vi revodere vores brand, og de ville stille skarp på kunder tilfredsheden. Kunne kirken lære noget af det? Altså vi har allerede set eksempler på, at kirker kunne lære noget af det. Den katoriske kirke har nemlig taget det første skridt, da den indgik et samarbejde med Apple. Apple og den katorisk kirke indgik det samarbejde, at Apple har udviklet en iPhone app, de kalder Eye Confession. Denne app gør altså katoriske eier af en iPhone i stand til at skrifte hver som helst, når som helst. Et moderne svar på det gamle skrifte mål. Det er veldig smart. Men man behøver selvfølgelig ikke at indgå et samarbejde med Apple, for at være en moderne kirke og konkurrencedygtige i det 21. århundrede. Men så kommer spørgsmålet. Hvad kan folk kigge så lære, hvis vi ikke bare skal indgå et samarbejde med Apple? Jamen, lad os tage nogle konkrete eksempler. Typisk, når virksomheder skal kommunikere deres budskab ud, så gør de det gennem brands eller logoer. Nogle af de rigtige succesfulde logoer som McDonalds eller Coca Cola. Jamen, det er sådan nogle, vi alle sammen kender. Når vi ser den gulende måde, så ved vi straks, at det er McDonalds. Hvad kunne man lære ved det ved kirken? Kirken har jo også i at få sig et logo korset. Og her har vi allerede en fordel inden for folketirken, for vi kender alle sammen korset. Det er ikke hvilken som hendes bygning, vi ser. Hvis der er et kryds ompå, så ved vi godt, det er en kirke, vi har tale om. Og vi har endnu en fordel for kirken. Vi har simpelthen fået lov til at få vores brand i passet. Allerførste side, der har vi et billede af Jesus. Overvej, hvis Coca Cola kunne få deres brand på side 2. Det er nogle lidt andre forhold og arbejde under. Men på den nationale plan er korset måske ikke så relevant, og siger sig så meget. Men hvem siger, at vi ikke kan have et logo på sovnenniveau? Hvorfor kan det være, at sovnene ikke har deres eget logo? Et logo, der siger på noget om, hvem de er, og som lokalminigheden kan genkende til. Der er allerede eksempler på kirken, der har gjort det. Og den får denne genkendelses følelse, og lokalminigheden føler, det er vores kirke, vi har med at gøre her. Det var et eksempel på branding eller logo. Et andet eksempel kunne være, at man begyndte at arbejde med samarbejdspartner. Hvem siger, at det er præsten, der skal sprede det glade budskab? Kunne det ikke lige så godt være den lokale jultris for hænder? T.eks. Sass laver nemlig en helt målrettet kommunikation. De bruger både Uffe-Ele-Mand, og de bruger Tina-Dicor, til at sige det samme budskab, men til to forskellige målgrupper. Så kunne man gøre det sammen inden for Folkekirken. Som vi har et kæmpe kommunikationsproblem, fordi den skal kommunikere til alle hele Danmark. Det var et andet eksempel på, hvad man kunne gøre. Den sidste ting, som jeg vil fremføre her, som Folkekirken måske kunne lære noget af, det er det, der er mere stil skart på kunnetefredsheden. Hvor mange gange har vi ikke oplevet at skulle udfylde et spørgeskema, fordi der er en virksomhed, der gerne vil optimere deres kunnetefredshed. I sidste uge var jeg i baghavs, og da jeg var færdig med at handle ind, og havde samlet min vare på vej mod udgang, så var der en række med computer, hvor man kunne gå hen og udfylde et spørgeskema omkring ens kunnetefredshed. Kunne kirken lære noget af det? Måske er komputer, og der vil vi måske lige tabe nogen, men hvem siger, at præsten, når han eller hunder ligevel er ude ved enken efter begravelsen, eller snakker med konfirmanterne efter en stor dag, ikke lige kan stykke en finger af jorden og sige, hvordan var det egentlig, og evoluere på det og tage det med hjem. Er der kun man måske sende en spørgeskema ud til sovnet, spørger hvad de synes om det? Synes i det kedeligt, hvad kan vi så gøre for at få det til at videre jer? Den danske folkekirke er ikke en virksomhed. Den er så meget mere. Men ved at bruge nogle af de metoder fra virksomhedsverden, kan det måske komme langt. Ved stille til jeres børsmål, kan vi måske kommunikere vores budskab ud igennem samarbejdspartner eller et brandet eller logo? Kan vi skabe en tilknøjning mellem vores medlemmer og kirker ved at gå i dialog med dem? Jamen så kan den måske blive en konkurrencedygtig kirke i det 21.00. Og det er kun tre eksempler på, hvordan man kan gøre det, men i det her tanke eksperiment er der kun fantasien til at sætte grænser.