 Va a 6 anys que estic a l'equip, llavors he estat fora d'ERASMOS i he fet també una estadia argentina, llavors he llargat una mica els terminis. Molt propera, molt propera. De fet, juguem al Trabant de Faderades, que amb el mateix gruix de gent que vén començar la Pompeu, crec que això ha estat el que ha aconseguit que guanyessin tants títols. Porto 8 anys jugant a l'equip de futbolse de la Pompeu i també de futbolset, he estat 4 anys. Primer de tot, crec que som un equip. Si és molt difícil que els equips universitaris, com entrenen tan poc i venen jugadors de tot arreu, tinguin el nivell de complicitat que tenim entre nosaltres. Portem molts anys, som molt amigues i crec que això es trasllada a la pista i fa que tinguem una al·licient extra de cada altres equips de la Lliga. Sí, el companyerisme, bàsicament, una mena d'unió que fa que l'equip arribi on a vegades potser no haurien d'haver guanyat ja per qualitat, però ja tenia una inèrcia positiva ja de grup que ja s'ha fet, soli moltes coses. Portem molts anys jugant junts, a més ens coneixem totes de fa molts anys amb l'entrenadora també, perquè va començar amb mi per exemple a l'equip de futbolse de la, ella va acabar el grau i es va posar a l'entrenadora i jo vaig seguir jugant perquè he fet un altre grau, però fins i tot des del cos tècnic en sentim molt identificades i entenem molt el que és la filosofia de Pompeu. És una experiència única, a nivell competitiu estàs jugant contra els millors equips de la Lliga Nacional, no només les millors universitats, sinó que hi ha equips de la Lliga Nacional professional que estan jugant com a universitat, o sigui, t'estàs enfrentant el millor d'Espanya i de cara, experiència personal i amb el grup també és molt important, són set dies que estem juntes, que compartim molts moments i això ens fa més grup, ens fa més unides.