 Tak for det, Konny. Kære borgmester, kære medlemmer af Folketinget, kære gæster og ikke mindst kære medarbejder og studerende. Også vil jeg gerne byde hjertelig velkommen til Aarhus Universitets 89. styrende årsfest. De tidligere år har jeg anvendt årsfesttalen til at rose universitetet og samtidig skubbe lidt til det politiske system. Bare rolig, det sker også i år. Men inden vi kommer der til, så vil jeg gerne aflige en myte. En myte, der har fået lov til at leve alt, alt for længe myten om universitetet som et verdensfjernet elfenbinstår. Slår man udtrykket op, og det er den slags vi går til på et universitet, så kan man læse følgende. Elfenbinståren er en metafor for intellektuel eller mental afsondrethed, hvor den lærer, der kan flygte til, for at undgå den ulærede masses opmærksomhed. Det lyder godt nok som et rigtigt fælst sted at være, og Aarhus Universitet er ikke et fælst sted tvært i mål. Den myte, der har levet længe nok, vi er ikke isoleret. Vi er tvært imod engageret på Aarhus Universitet, der fordyber vi os, og vi gør os udmage. Ærte har vi brug for arbejdsro, men vi afsonder os ikke. Vi er et moderne universitet, et åbent sted og udeløsligt forbundet til vores omgivelse. Vi vælter elfenbinstårnet hver eneste gang, vi uddanner en kandidat eller udklikker en i værksætter. Hver gang vi forsker og samarbejder med virksomheder og møndigheder, og ikke mindst hver gang vores forskere velvilligt deler ud af deres viden hos Folkeuniversitetet i dagens pressen, og vi er livestream til forsamlingshuset i hele landet bl.a. nolle eksempler. Sandheden er, at universitetet mere end nogen sine løfter sit ansvar og bidrager til at løse hele samfundets udfordringer. En af tids meget store udfordringer er manglen på ingenører og IT-experter, og det er det problem, vil vokse massivt i de kommende år. Derfor opruster Aarhus Universitet markant på disse områder. Antallet af studiepladser på ingenøreruddannelserne er vokset med over 50 % siden 2013, og vi fortsætter udbyggningen. Vi har dessuden som formanden nevnte netop lanseret en omfattende digitaliseringssatsning, da et første fase skal sikre flere højt-kvalificerede natur- og videnskabelige IT-experter. De næste tre faser vil involverere forøget anvendelse af IT i vores uddannelser, udbredelse af relevante IT-kompetencer til alle vores fag, og endelig efter videre uddannelse end for IT. Men det er ikke kun universitetet, der løfter sit ansvar. Det gælder også vores 93.100 nye studerende. Lige nu koncentrerer de samme måske nok mest om at deltage i Idrætsdagen og Danmarks største Frædagsbar i vores smukke universitetspark lige uden for vinduerne bag mig. Men det er det over os, og de senere optag viser, at flere og flere unge søger mod natur- og videnskabelige og tekniske uddannelser. Der med er de nye studerende et levende bevis på, at landens unge lytter til debatten og tager ansvar for samfundsbehov, og de gør det endda helt frivilligt. Den udvikling glæder mig, men det glæder mig mindst lige så meget, at de unge insisterer på at forfølge egne drømme og interesser. Den nye studentovergang er også klar over, at humanjohåret, samfundsvindskab og sundhedsvindskab kommer til at spille en lige så afgørende rolle i at forme vores fremtid, som de har gjort i at forme vores nutid. Også på disse fagområder har Aarhus Universitet i 2017 et stærkt optag. Det kan jeg med lyst til at sige, hvis nu tillid til de unge, de fortjener faktisk vores respekt. Nog har uddannelser en meget væsentlig samfundsøkonomisk effekt, men uddannelse er først og fremvist en personlig udviklingsrejse. Og vi må ikke opfattere den enkelte som blot et tanjule i en planøkonomisk samfundsmaskine. Nutidens unge er altså ikke anderledes end vi selv var. Vi trafælder ikke altid de valg som vores forældregeneration synes var bedst, og heldigvis, for det viste sig, at vi havde ret. Vi havde også vores egne idéer, og vi havde lysten til at prøve dem af. Det er ikke samfund, dynamik og udvikling. Og der er absolut ingen grund til at tro, at det vil forholde sig anderledes med nutidens unge, så skåret ud, Pap, stille dig i vejen for ungdom, og du stiller dig i vejen for fremtiden. I vores iver eftersikret tempo og fremdrift ender vi med, at forvandle uddannelsesrejsen til en lukket transportroute, hvor alt kører i et forudbestemt spor fra optag til dimension. Men jo mere vi lukker studieforløbende, jo mere risikerer vi også, at ensnævre de studerendes tankesæt. Og universitets uddannelser handler netop om det modstatte. Det handler om den fri tanke om at ture og gå af ubetrødte stier, om at udvikle selvstændighed, kreativitet og analytisk evne. Kompetencer, som der kun vil blive endnu mere brug for i fremtiden. Universiteter skal ikke være fabrikker, der blot producerer superspecialister til nutidens arbejdsmarked. Det vil være en farlig vej, at betrevet mange to ud af tre er estimatet, men mange af de børn, der går i børnehavet lige nu, vil jo enda mere få et job, der enda ikke eksisterer i dag. Så derfor skal vi ikke uddane dimitenter til meget, meget supersnævre af vervssegmenter. De segmenter kan forsvinde før vi aner det. Vores dimitenter skal være forandringsparade, og de skal være forandringsskabende. De skal kunne begå sig på et arbejdsmarked, der bliver stadig mere omskifteligt, og ikke mindst et arbejdsmarked, der bliver stadig mere globaliseret. Hvor både medarbejder og virksomheder i stigende grad flytter sig på tværs af landegrenser. For uanset om vi vil det eller ej, så er sandheden, at vi står medt i en benhård international konkurrence, og det gælder også universiteterne. På global plan er der nu flere end dobbel så mange unge, der studerer udenfor deres hjemmeland, som der var ved årtusenskiftet. Og tro mig, vi har kun set begyndelsen. Også unge danske vil i stigende grad drage udenlands for at tage en hel uddannelse. Mange vil slå roligt derude og gennemleve deres arbejdsliv udenfor rige grænser. Hvis vi skal kunne fastholde de bedste danske talenter og tiltrække stærke internationale talenter, så er det nødvendigt med et højt, højt forsknings- og uddannelseskvalitet på det internationale niveau. Konkurrence er international, og det koster betydelige midler blot at følge med. Vi arbejder derfor hver eneste dag på at udnytte vores bevillinger optimalt, med henblik på at højne kvaliteten og styrke vores konkurrencekraft. Men når jeg så ser på forslaget til næstårsfinanslov, så må jeg altså sige, jeg synes kedenspringer af. Fortalt uddannelsesbesparelter på 2 % årligt har absolut intet med kvalitetsløft at gøre. Ganskevis det indebærer forslaget et beskedendt løft i forskningsbevillingerne, i hvert fald mål de absolute kroner, men der er altså blot taler med pladser på sort set i forhold til de store besparelser på finansloven i 2016. For nu siger vi lige ud. Sagen er den, at det nuværende bevigningsniveau gør det illusorisk at drive 8 forskningsintensive universiteter på højeste international niveau. Så det spørgsmål der står tilbage er, hvad er den politiske ambition fra universiteterne? Skal vi stadig drive efter, at Danmark har universiteter, der er international konkurrencedygtige og højt arrangeret på de internationale liste, eller skal vi stille os tilfredse med, at konkurrenterne bliver fra os? Jeg håber inderligt, at svaret på det sidste spørgsmål er klokkeklart nej. Og nu for noget helt andet, som John Cleese sagde i de legendariske Monty Python shows. Som bestyretelsesformanden gør det klart, står vi over for betydelige samfundsudfordringer i åren, der kommer. Disruption, Industrie 4.0-digitalisering, kan at barn har mange navne. De nye teknologier af automatisering vil utivle, som medfører mange fordel, men de indebærer også risici. Risikoen er, at især lav og mellemindkonsgrupperne vil opleve, at deres job forsvinder og status af nye jobs til en lavere løn. At automatisering dermed vil svække midleklassen og medføre marginalisering. Læg her til, at de vil lønede og ofte højt uddannede gærne bossætter sig i kvarterer med lige sendet og gærne energien af de større byer. Hvordan undgår vi kroft sagt, at denne udvikling fører til, at samfund knækker over på midlen? Her ser jeg en klar opgave for Aarhus Universitet. Vi skal skabe viden om, hvordan det er at være et menneske i et højt teknologisk og innovativt samfund, og vi skal bidrage med viden om, hvordan dette samfund bedst organiseres. Så kan jeg kollere fra humanjore og samfundsvindskab, der bliver endnu mere brug for jer. Opgave er det kompliceret, og den skal løses i et tæt samarbejde mellem forskellige fagligheder på tværs af hele universitetet, også med ekstærende partner og meget gærne i tæt dialog med det politiske system. Et universitet er ikke stærkere end det smedarbejder og studerende, og jeg kan bare konstatere, at Aarhus Universitet står umodligt stærkt. Universitets medarbejder har igennem i år ydet en alldeles forbildelig og dedikert indsats, og jeg vil gerne varme takke både de videskablige, de tekniske og de administrative medarbejder, i her sammenskap flotte resultater, som vi alle sammen kan være ståldag. Jeg vil også gerne takke vores nye formand, Konny Hedegård og resten af bestyrelsen, for at rigtig godt og konstruktivt samarbejdet. Det er præget af, hvad de fulde input, opbakning og stor forståelse får vores virke. I de kommende måneder har jeg den store glæde at besøge alle universitetets institutter og administrative enheder. Det er et privilegium. Dels fordi det giver mulighed for at høre medarbejdernes tanker rot for udsøget, og det er vi så øver et rigtig gode til på universitetet, både det ro og også det udsøget. Det er sær, fordi man mærker, at det er enormt engagemang, og den særlige overhusuniversitet, og der binder os sammen. Vi deler et brændende ønske om at bruge vores viden til at gøre verden til et bedre sted, og så øver det at slå myden om elfenbindstorn i el en gang for helle. Tak for ordet, nået i min fornøjelse, og give ordet videre til dette år, studenter taler Julius Advert-Miller mit. Tak.