 Har I det været i Jensson? I din bog Indvandring i Velfærdsstaden beskriver du ham her, Melvid Kurt, der kommer fra Turkiet til Danmark med de træserne for at arbejde som svejser. Han er en af rigtig mange gæsterarbejder, der kommer fra midten af træserne. Hvorfor er der der kommer så mange i sejr-tyrkiske gæsterarbejder til Danmark? Det gør der fordi, der mangler arbejdskraft. Danmark er ligesom resten af West-Europa ind i en økonomisk vækstperiode. Det gør, at man har et højt produktionsniveau, og så skal der mange hænder til. Og de hænder er der ikke. Og så får man med den danske udlægning og lov sådan, som den har skruet sammen, så kan man rejse ind og søge et arbejde og få en arbejdstilladelse. Og det gør, at der kommer gæsterarbejder blandt andet fra Turkiet inden til Feltet, eller fordi de hører om gode forhold i Danmark, gode løn og arbejdsvildkår. Her i en gamle by har vi et eksempel på en gæsterarbejderlejlighed, hvor der er både 6-8. Men skal vi prøv at kigge på den? Ja, det kan vi gøre. Nu er vi så i sådan en lejlighed her, som Melvid Kurt, han kunne have boet i. Hvad er det her for en lejlighed? Det er en meget klassisk 6- og 50-er lejlighed, meget spartanske indrettet. Der er 4 sænge og plads til både 6 mennesker herinde, og det er fordi de ikke sover på samme tid. De arbejder på skift og arbejder alt det de året kan komme til. Det er tydeligt, at der bliver ikke brugt penge på Luxusvarer her. Hvad var det for et samfund, der tog imod de her gæsterarbejder eller måske nærmere? Hvad var det for en stat, der tog imod dem? Det er velfærdsstaten. Det er samfundssystem, som skal sikre lige muligheder og et høj grad af sociale ydelse og økonomisk sikkerhed for alle borgere. Det er spørgsmål, der rejser sig, når der kommer gæsterarbejder. Hvem er sig egentlig alle? Skal gæsterarbejderne også have andelig velfærdsstatens sikringsordninger, eller skal de have en light-version, eller hvad skal man stille op? Hvad er det for nogen temager, der fylder i debatten omkring de her gæsterarbejder i begyndelsen af halvjærelserne? Det er mest af alt arbejdsmarkets spørgsmål, altså lønforhold og arbejdshuløkker af en diskussion. Boligforhold spiller også en stor rolle i debatterne, men det er ikke de diskussioner, vi kender fra i dag, som handler rigtig meget om kultur, integration og religion. Men så kommer oliekrisen jo, og der med arbejdsløsheden, som også rammer de her gæsterarbejder. Hvad sker der sådan op igen i halvjærelserne? Det sker, at gæsterarbejderne ændrer egentlig status, de, der bliver, har jo også mange, der rejser andre steder hen. Men de, der bliver i Danmark, ændrer status til indvandre og bliver gradvis mere diskuteret som indvandre, og så ændrer de jo rollige samfundet fra at være nødvendig arbejdskraft til at være arbejdsløse. I højere grad måske endda en danske befolkning af generelt. I 1983 får vi jo så udlænning i loven, og når man læser din bog, så får man indtryk af, at der er sådan et ret klart før og efter 1983. Hvad er det, der sker op til vedtalesen af den her lov? Også end til, at der kommet en ny lov, det er Martinessagen og Kagarerssagen. Tog sager, der illustrerer med alt tydelighed, at den lovgivning, der var før ud af adgangspolitikten, man førte, den var baseret på skøn i enkelssager og udlændingsbeskyttelse mod udvisning, ud fra sådan en lemfældig praksis, som var uge igennem skolier, hvor man ikke havde ankeret. Det sker simpelthen nogle problemer i forhold til rettsbeskyttelsen, og det påparede venstrefløjen, den politiske venstrefløj, og det gør i sig anledning til nogle diskussioner om ikke udlændninger også skulle være sikret mod udvisning. Og hele diskussionen i forhold til udlænding i loven, det handler om, om man skal have ret til at have en opholdstilladelse, så hvis de loven stillede betingelser er opfyldt eller om man kan få en opholdstilladelse, så hvis man kan få det, så er det stadig skønsbaseret. Man kan godt sige, at alle de diskussioner, vi har haft frem til i dag i 2018, de begynder faktisk, de kommer her med loven af 1943, de år, der følger efter. Nej, det er ikke vedtalesen af loven, der gør, at man diskuterer udlændingpolitik, som man gør det i dag, men loven i 1943, og de politiske fortolkninger, der er af årsager og effekter, og den politiske historie fortælling om udlænding. Det er en del af det handlingssrum, der er på udlænding og området, altså hvor det bliver meget af et fløjspørgsmål, og hvor det er enormt svært at finde en bred midterbane og befinne sig på, og hvor det er også for stor betydning, hvad man siger, og hvordan man siger det, og hvem der siger det. Nede af det der karakteristisk for firserne, det er svært at komme med nogen forslag, uden at man risikerer, at den ene fløj at blive kaldt for pladerhumanist, eller at den anden fløj at blive kaldt for fremmed fjensk. Så det politiske handlingssrum er indremmet af de diskussioner, der kommer i firserne, i kølvandet på den politisering, der egentlig er af udlænding i lånen 83. Både de retikale og sociale maritæder lige kommer med et nyt integrationshusbill. Vi diskuterer det i 2018, endnu mere end vi nogensinde har gjort. Hvorfor er det, vi bliver ved med at diskutere udlændingsbørsmålet så hæftigt? Det er der flere årsager til. En af tingene er, at de politiske partier siden firsernes slutning har været helt bevidste om, at det her er noget, der optager vælgerne, og vælgerne har ændret adfærd fra at være meget partil, og jeg er lidt til i højere grad stemme efter teme. Udlænding af teme er det som en æmne, der kan komme til at koste eller få ind til at vinde regeringsmarkten. Så det er den der elektorale dimension, og også ind til partierne også kan have en interesse i at holde gryden i koget. Nød andet af det her æmne er simpelthen så følsomt, og der er så mange forskellige meninger, og det er svært at have præcise holdninger til om antallet af et problem eller ej, om kultur er en berils eller en udfordring. Og de diskussioner har aldrig fundet deres afslutning, selvom der er blevet lavet tallrige integrationsprogrammer. Det ser ud til, at der er en gruppe af mennesker, som har migrantistorie, som fortsat bliver ved med at bo i Våldsmose og Gældreupparken, og har store sociale problemer og er sociale bakkenatiserede, så der er også nogle konkrete oplevelser af, at der stadigvæk er et problem, som knødter andet til indvandring i velfærdsdaten.