 I dag skal det dreje sig om scientific management. Scientific management er en af de klassiske ledelses teorier, og vi skal se på, hvordan det blev formulerede. Og vi skal se på, hvad det var for en kritik, der blev rejst af scientific management, altså af videnskabelig ledelse som det hed. Vi kender alle samme fabrikken, tror jeg. Vi kender, hvordan man kan gå ind i fabrikken og se, hvordan arbejdet bliver organiseret på. Men hvor er det faktisk, at den her arbejdsorganisering stammer fra? Hvem var det, som var med til at lansere den i vores moderne samfund? Det er det, som det skal dreje sig om i dag. Hovedpersonen i scientific management er ham her, Fredrik Winslow Taylor. Han var ingenør fra USA, og han beskiftede sig meget med, hvordan man kunne effektivisere industrien. Han var angasserede i stålindustrien, og han var ude at se, hvad kan vi faktisk gøre for at rationalisere og effektivisere industrien. Og det er det, som scientific management handler om, og Taylor skriver om scientific management i 1911 udkommer hans bog. Og den her bog begynder simpelthen at brede sig ud og blive læst i alle mulige forskellige sammenhæng. Jeg har valgt et enkelt citat ud fra Taylor, som på fantastisk vis illustrerer, hvad det var, som Taylor han ville. Han siger faktisk et sted. I gamle dage kom mennesket først, og så kom systemet bag efter. Nu skal det være sådan, at systemet kommer først, og så skal mennesket komme sidst. Det er ikke lige frem noget, man vil kunne bruge i et moderne partiprogram, men det inkarnerer Taylor's idé om, hvordan hele industrien skulle revolutionere. Så det inkarnerer den tiltrue, der er her i starten af det 200. 100 på, at vi ved hjælp af videnskaben teknologien kan skabe voldsomme materielle fremskridt i vores samfund. Det væsentligste i scientific management er fire principer. For det første siger Taylor, at hvor arbejdet før var baseret på tommelfingerregler, hvor de enkelte arbejde og så den susede sig lidt frem til, hvor meget der skulle laves, hvordan det skulle laves, hvor når det skulle laves, så skal den nu baseres på videnskab. Altså så skal man ud og måle på arbejdet. Man skal ud og eksperimentere, som Taylor siger. Man skal ud og se, hvor lang tid tager det, og lave forskellige arbejdsopgaver, hvordan kan de være så effektive som overhovedet muligt. Og Taylor begynder faktisk at tale om sådan noget som den videnskab det er, at skole. Det lyder måske i dag meget overraskende, men det er faktisk sådan nogle ting, som Taylor hiver frem. Hvordan kan man skole mest hensigt, hvor meget skal man skole, hvor hurtigt, hvor når skal man holde pauser. Taylor taler indenom, at vi skal lave de her forsøge med det, han kalder for det menneskelige dyr. For det andet, så vil Taylor have en videnskabelig udvæglelse af arbejdsstyrken. Og her ser vi allerede, hvordan man begynder at sige, de mennesker, som skal stå for forskellige arbejdsopgaver, skal ikke være tilfældige, men de skal være udvalt i forholds af de kvalifikationer, de har. Indenfor industrien er det selvfølgelig rigtig meget noget, der har at gøre med, hvilken fysisk formån mennesker har. I for eksempel her i forhold til Taylor's industri, som er stålindustrien. For det tredje, så Taylor om et samarbejde. Et samarbejde mellem lederen og arbejderen. Og her er det vigtigt at få med fra konteksten, at på det her tidspunkt, hvor Taylor skriver, der er der masser af industriell urug. De fleste ved det ikke, men det er faktisk sådan, at USA's historie har den mest blodige industrihistorie i hele verden. Der var masser af strikker, der var masser af konflikter. Og da det modern industri samfund for alvor begynder at tone igennem, var der masser af konflikt og strikker i forbindelse med det. I Taylor's presentation af Scientific Management siger, at der skal være et hjerteligt samarbejde mellem lederen og arbejderen, taler altså ind i den her konteks, som er præget af en høj grad af uro. For det fjære taler Taylor om det han kalder for lige arbejdsstilling. Lige arbejdsstilling mellem på den ene side arbejderen og på den anden side lederen. Lige arbejdsstilling på den måde siger Taylor, at arbejderen skal sådan set bare udføre arbejdet, mens lederen skal tilrette lægge det. Lederen skal tilrette lægge hele arbejdsprosessen, og på den måde skulle der være en lige arbejdsstilling. Og Taylor sætter det her system i gang. Han bliver selv en ledelseskonsulent, og der kommer masser af tidlig ledelseskonsulitation rundt omkring på industri-virksomhederne. De her videnskablige ledere, som Taylor kalder dem, går rundt med stopur og med notatblokke og begynder at måle og veje og tage tid på forskellige arbejdsopgave, og begynder at eksperimentere for at få den største grad af effektivitet frem. Hvorfor var det så, at scientific management skulle frem? Hvad er egentlig forklaring på, at det rent faktisk får den succes som det gør, i den forstand, at det rent faktisk udbreder sig mange steder? Hvis man spørger Taylor selv, kan man læse i hans lille skrift, at det ville føre til produktions- og ridomsmaximering. Altså folk ville simpelthen blive riger, alle sammen ville blive riger af det her. Og typisk for sådan en retorisk tekst, der skal anbefale en ledelseside, så forsøger man at vise, hvorfor den er i alle sin terrasse. Det forsøger Taylor også at gøre, ligesom man har gjort siden Taylor, Taylor altså om produktions- og ridomsmaximering, forbundet med den her øged effektivitet. For det andet taler han om harmoni, at der skal være denne her harmoni mellem ledere og medarbejderne, som vi så i principiet lige før. For det tredje taler han om arbejdstidsnedsættelse og rekreationsmuligheder. På det her tidspunkt er det meget almindeligt, at mennesker af industrien arbejder utroligt mange timer om dagen. På det her tidspunkt er man så småt ved at gå væk fra kvinde og børnearbejde i den hårde eller industrien. Det er man gået ud over, men stadig væk, at der er mere, der kan gøres og noget af det, man kan gøre er at nedsætte arbejdstiden. Så Taylor forsøger at presentere sig i system på den måde, men hvis vi gør det her, så kan vi arbejde smartere, men også i mindre tid. Et fjernmoment er det, man kunne kalde for disciplinering. Taylor forsøger simpelthen at sige, at hvis vi indfører det her system, så bliver arbejderne mere disciplinerede. Det betyder blandt andet, at de vil drikke noget mindre, siger Taylor. De vil opføre sig bedre. De vil blive bedre og mere rettskaftende amerikanere. Man må også tænke på, at det her er et immigration-samfund i USA og mange af industriearbejderne kommer alle mulige forskellige steder fra. Og der var ikke sjældent sådan en tone, som handler om, at man skulle disciplinere dem til at være ordentlig amerikanske arbejder. Det finder vi også hos Taylor. Og endelig siger Taylor så, hvilket er rigtig interessant, at det her kan man anvende alle mulige steder. Det er ikke bare industrien. Det er også kirken. Det er hjemmet. Det er landbrudet. Det er i filantropiske institutioner. Det er i regeringen. Der er ikke grænser for, hvor scientific management kan gå hen og blive anvendt. Der er ikke grænser for, hvor vi kan effektivisere vores brug af tid, hvor vi kan økonomisere med vores tid, siger Taylor. Så det er altså Taylor's forsvar for scientific management. Taylor og scientific management gik simpelthen sin sejersgang over hele verden. Det blev simpelthen en meta-ideologi. Hvad ville det sige? Det ville sige, at det var en ideologi, som blev delt på tværs af det 200-100 store ideologier, som vi ser på det her tidspunkt. Liberalismen, kommunismen, fascismen. Alle sammen var de lige optaget af det moderne fabrikksprojekt. Alle sammen var de lige optaget af, at effektivisere industrien. Det blev også en produktionsideologi, kan man sige. En ideologi som handler om, hvordan kan produktionen blive så effektiv som muligt og tager udgangspunkt i hele tiden, at effektivisere produktionen? Det var også forbundet med det moderne fabrikksprojekt. Det moderne fabrikksprojekt, som vi ser for alle, hvor virkelig togene frem her i begyndelsen af det 200-100, det låner meget energi fra den her Taylorisme, den her scientific management, som handler om, hvordan man kan gøre tingene så effektivt og rationelt, kan man sige, som overhovedet muligt. Det blev også forbundet med masse konsume. En af Taylor samtidig er Henry Ford. Henry Ford er med til at introducere samlebåndet. Samlebåndet er også på mange måder rundet af scientific management, den her måde, hvor man kan lave produktionen så effektiv som muligt. Så masse konsumet forbinder vi med den her moderne industrie og har scientific management, som en grundideal, bag sig om, hvordan man kan lave så effektiven produktion som muligt. Og så kan man altså tilfredsstille den store efterspørgsel, efter de varer, som bliver skudt ud af samlebåndene, som bliver skudt ud af de her fabrikker. Vi har talet lidt om, hvorfor var det, at scientific management kunne komme frem? Hvad var det, at Taylor sagde, og hvorfor var det, det blev så populært? Men det hør med til historien, og det er en meget vigtig del af historien, at scientific management også fik dens kritikere. Det gjorde den allerede fra starten af, og det har den fået op igennem det 20. år og 100. Og her kan vi ikke tage alt med, men vi har skørt nogle nedslag at se, hvad det som kritikerne har peget på i forhold til scientific management. For det første, mere generelt, har man sagt, at scientific management handler sådan set også om, hvordan at virksomhedslederne kunne få etableret en kontroll over arbejdspladsen, at de kunne vente kampen om, hvordan arbejdspladsen skulle indrette sig, hvem der skal bestemme på arbejdspladsen. Når vi bevæger os væk fra den traditionelle måde, at organisere og arbejde på med store grader af indflydelse fra arbejderne selv, over imod denne her miniaturiske opsplittning af forskellige delelementer i arbejdsprocessen, betyder det sådan set også, at der er nogen, der lige pludselig har meget mere kontroll over arbejdsprocessen, nemlig lederne og nemlig virksomhedsegerne. For det andet har man peget på i forlængelse af det her, at det var også en kamp om den økonomiske profit. Mens taler forsikrer om, at det her vil være til alles gavn, så har kritikerne ud at sige, det kan godt være, at du siger det taler, men det er faktisk sådan, at største delen af den økonomiske givindst ryger direkte ned i lommerne på dem, der ejer fabrikkerne, og arbejderne får ikke så stor ekstra løn ud af det her, men de kommer bare til at arbejde på en mere, mere trivial og standardiseret måde. Den kritik blev fremført allerede i talers tid. Max Weber, den tyske sociolog, er en af dem, der kan sidde her omkring starten af det 2100 og betragte, hvordan scientific management går sin sejersgang. I 1922 udkommer efter hans stød et skrift, hvor han blandt andet redegør for, hvordan scientific management siger, at det er ikke svært at se, at den udspringer af den moderne herdisciplin, og det er herrens måde at organisere på, som er forbildet for scientific management, og Max Weber siger, at det her er militærdisciplin sat i system på fabrikkerne. Også i den mere populære kultur, finder vi meget interessante opgører med talerismen, scientific management, med Forts samlebond. Et rigtig godt eksempel, og en fantastisk film er Charlie Chaplin's Modern Times fra 1936, hvor han virkelig viser, hvordan mennesket bliver sådan et bræk i ett tanjut, og den her film bliver sådan en satir over det moderne fabrikksprojekt, over de her moderne ledelsesprinciper, og over det moderne massekonsum. Allerede her, finder vi altså en gennemgående kritik, af det her nye fabrikksprojekt og scientific management. En tredje, man kunne fremhevne her, er Harry Braverman, som i 94 udgiv en bog, hvor han siger, at det afgørende ved scientific management sådan set er en form for de-skilling. Det vil sige, at hvor arbejderen før havde forskellige evner, kapaciteter og muligheder forbundet med sit arbejde, så er det der konsekvensen af scientific management, at man bliver ufarvelært. At man mister sine kunden, at man mister sine evner, fordi man bliver tvunget til at lave noget meget standardiseret og rutiniseret arbejde. Og det er Harry Bravermans kritik, og den finder vi stadigvæk i dag, inden for det man kalder for arbejdsproces, teori, hvor man også i dag går ind og kigger på, hvad konsekvenserne af den her måde at arbejde på er. Så det var nogle vigtige punkter i forhold til kritikken af scientific management. Og hvor efterlader det så også i dag? Har vi scientific management i dag? Ja, det har vi. Vi ser store reminiscenser af scientific management i industrivirksomheder. Kloden over. Det har aldrig været så meget industri i verden, som der er lige nu. På trods af, at vi taler om det postindustrile samfund, så har vi aldrig haft så meget industri, som vi har nu. For det andet, så ser vi rent faktisk også nummer de her principer. Hvis vi kigger godt efter, hvis vi kigger ind i for eksempel den måde, man producerer mad på i fastfoodkæder, så kan man se, hvordan hele processen, når en burger bliver lavet, er fuldstændig strømline. Det betyder selvfølgelig ikke, at scientific management er det samme. Konteksten har ændret sig. Man taler om medarbejderne på en helt anden måde, en tale, og hans samtidig gjorde. Men der er nogle elementer i forhold til rationalisering og effektivisering af arbejdsproceser, som gennemgående er de samme. Vi ser også en række nye ledelses- og organiseringskoncepter, som for eksempel line management, line som handler om, at slanke processer gør dem mere effektive og rationelle, som på mange måder har en god remhud af scientific management. Og vi ser faktisk en række gamle spændingsforhold stadigvæk eksisterer i vores moderne tid. På den ene side har vi den økonomiske effektivitet, forbundet med at rationalisere, effektivisere vores arbejde så meget som overhovedet muligt. På den anden side har vi altså forestilling om, hvad er et godt arbejde? Hvad er et godt arbejdsliv? De fleste har ment, at scientific management ikke var befordrende for et godt arbejdsliv. Man kan sige på mange måder, at det som ser ud som om at være de mest elegante, tekniske, fremskridt, og løsninger på at lave arbejde på og organiseres på, også kan have nogle menneskelig konsekvenser og nogle konsekvenser for, at arbejdet ikke bliver så spændende og indholdsridt som det kunne være. Samtidig er der flere, der stadigvæk holder fast i, at når nogle af vores industrier, som for eksempel bilindustrien, bliver mere og mere effektiv og gennem rationaliseret, så sker det stadigvæk ikke på sådan en måde, at den her økonomiske effektivitet kommer arbejderne til gode, men at det stadigvæk er andre grupper, ikke mindst forbrugerne og egerne af virksomheder, som det kommer til gode, hvor arbejderne står tilbage med et arbejde, som er blevet mere monotont og mere stressende, mere routine præde. Det er selvfølgelig nogle lidt generaliserende bemærkninger, men det siger noget om, hvilken verden scientific management også har efterlatt bag sig, og hvilken verden vi står i i dag, på godt og på ont. Tak.