 Velkommen alle sammen til Aarhus Universitets Aarhusfest. Vi har glæder os til i dag, og det håber vi også, at I har gjort. For et par uger siden holdt Jacob Bundskov på Mesterhans årlige midtag for Aarhus Erhvervsliv og kommunens mange forskellige samarbejdspartner. Det var en fin aften. I sær var det altså en super aften for Aarhus Universitet. Jeg har for næsten uanset, hvilken virksomhedsrepresentant der blev kaldt op på scenen og figuren for at fortælle om hans eller hendes virksomheds eller institutions forskellige planer. Det så blev AU-nævnt igen og igen. Hele tiden blev Aarhus Universitet trækter, der selvfølgelig også var til stede inddraget i samtalen op fra scenen. Ja, det kan Brian måske sige mere om om lidtløde det også, og det samarbejder vi jo også med universitetet om. I gen og igen blev Aarhus Universitet fremhævet som en god og nødvendig samarbejdspartner. Ja, altså Brian forsøgte selvfølgelig at anlægge sådan en klædelig beskeden mine, men det lykket så ikke helt. Rektor var Paris-stolt, stolt over og glad for, hvor centralt Aarhus Universitet står i bevidstheden. Ikke kun her, inden formuerne. Nej, når der uden formuerne skal tænkesnyt og skabesnyt, så kigger man til universitetet efter hjælp. Og ved, at man kan få det, ved, at her er der ny, viden, dyb indsigt og engagerede mennesker, der både kan og vil bidrage til nye løsninger. Det slog mig, at den aften, som set var et minispejl af, hvor vigtig. Det er ikke bare Aarhus Universitet, men universitet og nød er for hele samfundet og for Danmarks ævne til at manurere i tidens kompleksitet og forny sig, så vi kan blive ved med at være et af verdens bedste, rige og mest udviklet samfund. Det ved de fleste jo nok sådan, om ikke anden vil nærmere eftertanke, skriv under på. Men ærligt tales. Det er ikke altid til at høre i den politiske debat. Her er de lidt mere symboliske sager, og det sværer også i stigende grejer i sager, hvor der kan skabe et dem og et os. For eksempel faglige uddannelser kontra de lange, lydergående universitetuddannelser, som om vi ikke har brug for begge dele. For eksempel sund fornuft kontra identitetspolitiske ekstremisme, som om opgaven ikke er at finde en balance. For eksempel den her mændelige danske skatteborgere kontrolyer lange, verdensfjerne universiteter, som om alle dansker ikke har glæde at nødde at den viden, der uddannelser til, skabes på et sted som her. Det er desværre blevet en lidt for generell disciplin, så den er partie egoistiske grunder og forsøger at tale forskelle op, fremfor at prøve at bygge brug. Det sidste skulle der ellers være muligt, og er i hvert fald dette universitets bestrebelser. Sidste år, hvor vi holdt årsfest i skyggen af coronanedlukningen, der nævnte jeg i min tale universitet en stor bidrag til coronahunteringen. Og jeg nævnte det som et eksempel på, at man som samfund ikke altid kan vide, og der slet ikke planlægge, hvilken viden der bliver brug for. Den pointe er ikke mindre relevant i år. Det er der for eksempel godt, at der stadigvæk er mennesker i kongeriet, der kan russisk på et vist niveau. Og at der er nogen, som kan trække de lange historiske og sikkerhedspolitiske perspektiver op, når vi skal forstå, hvad der sker og besluttningstager skal formulere modsvar. Andre ved noget om teknologi- og våbensystemer, eller om, hvordan man manurerer, når fjenden misinformerer, eller hvordan man taler til børn, der er bange, når de pludselig igen og igen hører ordet krig. Alt sammen er det eksempel på fagligheder og færdigheder, som vi for mindre end et år siden ikke visste, at vi meget snart ville få brug for. Jeg kunne selvfølgelig komme med mange flere eksempler, men de ville bare understøtte den samme poængte. Et rit civiliseret samfund som de danske har både brug for og råd til at have universiteter med brede og kandidater med dybde. Til gengæld, så skal vi jo selvfølgelig også gøre os unge af for at tænke så meget frem, at vi står klar med viden og relevante input, når nye udfordringer melder sig. Klimafandringer, biodiversitetskrisefødevarekriser, bidrag til teknologisk udvikling, selvfølgelig, men også budde på, hvordan vi forbygger yderligere polarisering i samfundet. Eller når vi skal finde ud af, hvordan mennesker kan være robuste i mødet med digitaliseringen. Det er i den slags, der på tværs af discipliner optager sindene på dette sted hver eneste dag. Universitetsledelsen knokler for at skabe de bedste rammer for udfordringerne. Og jeg skal da helt så sige, at det ikke skorter på udfordringer senest med abnorme energireninger, som ikke lige var indarbejdet i budgetet, da det blev lagt for et årstidssiden. Og der slet ikke når pludselig flere måneder af tidsdag, for eksempel er gået med regerings udflyttningsplan. Og knap af den ekspederede og exakveringen er altså stadig væk i gang, før vi nu afvender næste udspil. Når regering og folketing vil have flere unge til at tage en af hvervsfravelig uddannelse, hvilket er fint. Men vi synes bare, at det er vigtigt, at det ikke sker på bekostning af universiteterne. Er tiden måske kommet til en lidt mere samlede drøftelse af, hvad vi vil med de videregående uddannelser i Danmark? En drøftelse, der for mig at se naturnødvendigt og små implicerer, at man tør stille spørgsmål ved, om det almenige gymnasiums rolle skal blive ved med at være, at 70% af en år gange skal gå den vej. Måske skal der gøres mere for, at de francherer de 16-19-årige valgspørgsmålstegn. Som bestyretelsesfromand på EU har jeg lagt væk på, at universiteterne skulle tale sammen, arbejde sammen, og tænke på tværs ikke bare af fag, men også på tværs af institutioner. Og øvelsen med den vanskelig udflyttning viser jo, at universiteterne både kan og vil samarbejde, også om det svære. Rektorerne løsde faktisk selv en uhyr vanskelig opgave. Så et godt råd til politikerne, det skulle I tage at bruge konstruktivt. Denne har det nemlig ikke altid været, men jeg ved, at du også nu medbringer Big Nilsen som nyvaldformand for Rektorkollegiet, og dermed fra danske universiteter, ja, så har ministerium og folketing en altid konstruktiv medspiller. Start skal der vælges et nyt folketing, kunne det ikke være anledning til en grundigere drøftelse af, hvordan vi bedst sikrer, at Danmark også fremover har universiteter og uddannelser i verdensklasse. Hvordan interagerer man for eksempel livslang læring og efteruddannelse i universitetssektoren? Altså den slags virkelig svære spørgsmål kræver i hvert fald andet og mere en diskussioner og fokus på ståtakster og lokale politik. Som snart afgående bestyrelsesformand, så kan jeg kun sige, at min erfaring er, at Aarhus Universitet er en imponerende og fascinerende organisme, som lever og underfor og gør Danmark bedre, og danskerne klogere, og som det har været et privilegium at komme tæt på. Tak for samarbejdet og alt godt til mine kolleger i bestyrelsen. I bestyrelsen, jeg ved, at mine efterfølger bliver givet navntofte ved elsket og give hendes bidrag til et endnu stærkere EU. Og så sker jeg ikke lægt skuld på, at jeg ansæder det for helt afgørende for Aarhus Universitet, at refter var villige til at prøve at tage sig opgave med at stå i Spidsenfog Universitetet i endnu fire år. I bestyrelsen var ingen i tvivl. Brian, det har været en fornøjelse arbejde sammen med dig og de dygtige ledeltidstime. Og jeg ved, at man ikke behøver at sige til dig, at du skal passe godt på EU, for det er hvad der driver dig og jeg hver eneste dag. Så vil jeg bare stude med at sige tak og så give ordet videre til dig.