 El procés el vam iniciar amb el primer grup d'estudis de gènere. Aquest alumnat vam estar revisant la memòria històrica dins de la col·lectiva LGTBI i van començar, tant amb la vida, a nivell de tarrap, a produir rimes i rap que poguessin representar i reivindicar tot allò, totes aquelles desigualtats que veien que s'havia viscut per part d'aquesta comunitat. Amb aquest mural hem volgut rendir un manatge a una mítica fotografia que va fer l'Isabel Esteve, també en humanada Colita. Hem volgut rendir un manatge a totes aquestes persones que van ser part d'aquesta primera manifestació de l'orgull. Vam voler plantejar quin era el posicionament que volien tenir les alumnes respecte a aquesta temàtica i en general una cosa que estava molt present era una crítica a aquest mercantilisme i apropiació de les grans empreses per transformar la diada de l'orgull en un esdeveniment de consum i de venta. Moltes marques han comercialitzat aquest dia i al mes, per exemple, contracten influencers, per exemple, que saben que pertaneixen al col·lectiu perquè els afegin el marketing però en canvi durant tot l'any doncs passa bastant d'ells i no realment implicar-se pel tret. L'orgull no és diners, l'orgull és una manifestació, hem de recordar el que volíem transmetre fa molts anys i això és el que estem intentant lluitar. Jo crec que sí que és necessari perquè així recordes el que va passar. I així tens com un dia per reivindicar i dir el que tu penses i demostrar que no està malament d'una manera o d'altra. D'aquesta manera van voler tornar a les arrels potser més combatives d'aquesta manifestació original que va ser per seguida per la policia i on van haver-hi ferits greus que d'alguna manera pretén recuperar un esperit més de lluita i més de conflicte i no potser tan conformista o centrada en el consum de les grans empreses. Com va començar la revolta d'Estonwell, que va ser una revolta que es va iniciar a un bar anomenat així, el 28 de juny de 1969, i doncs els van anar a policies com a atacar la gent que estava allà, que era un bar, l'HGT Bay Friendly, i tot allà va començar una revolta que es va durar molts dies i va sopar molta gent, i clarament la policia estava en contra i tal. Hi havia gent que aquí els empresonava per sempre la feina de ser greis o per tenir el col·lectiu sense que haguéssim fet regulent. El fet d'aquí d'aquestes persones que ho teníem molt més complicat a l'hora de reivindicar-se, o fer-s'hi, és com respectar-los pel simple fet que ho haguéssim fet en una època que era difícil de fer. Amb el que ha passat a la història, com que ens pot ensenyar a no tornar a repetir les mateixes accions del passat, per exemple, jo penso que tothom són persones, i no perquè a mi m'agradi una dona, tinc menys drets o no. Crec que és important que sàpiguen tot el món en general i a la societat els valors que estan defensant i l'origen d'aquests, i saber més o menys a quin any i tot es van començar com a sentir lliures i voler expressar-se. Jo crec que falta una miqueta més de coneixement per part de la gent gran que potser no reba aquesta informació i de cop i volta li dius a mi que soc bissexual o així i es queden com que és això. Però a la gent més jove estic que se li està introduint més a aquesta part més del col·lectiu, més inclusiu. Jo crec que es podria agafar la valentia, sobretot que va tenir la gent que va decidir fer un pas al frente i ajudar pels seus drets i pels drets de la seva comunitat perquè en aquella època està supermal vist i està superbé que hi hagi gent que va decidir afrontar-se de la policia. Només havia fet algunes xerrades a l'institut on està abans, però quasi benoles, i en aquesta signatura d'aquest últim trimestre també és veritat que hauria après més si hagués durat una mica més, però hem après una mica la història i alguns referents importants. No hi ha una materia, hi ha una classe o charles, si ho fan, ho fan més bé per donar com bona cara que per fer-ho perquè realment ho sé. Es t'ensenya d'una manera molt superficial en plan si guéis les vianes bissexuals, però no es parla de la gent més desconeguda d'aquesta part del col·lectiu. No sé com els dessexuals, els intersexuals, això no es parla. I crec que si s'ha parlat del col·lectiu s'ha de parlar de tot. Si et surt de la norma, has d'anar per aquí i així segur que tomo. Mari m'ha xapat la roba, Mari m'ha xos i no plores, ets una puta. Vas provocadora, no toca, no mola, no escoltis aquí t'ignora, perquè a tot el cerdo li va lligar su hora.