 til hvordan vi smart kan arbejde med det i arbejdsmiljøet og valgierne hos os. Så vil der være pause, og der vil være en lidt for planning med kaffe, te og en grusang udenfor. Der vil også være mulighed for at stille spørgsmål, og i kan inden stille spørgsmål fra salen, eller i kan gøre det ude bag skærmene via sms og Twitter. Og vi har sine opstrup, der sidder hernede til at sætte og tage imod de her spørgsmål. Efter pausen skal vi se noget omkring, hvordan vi alarmerer på Aarhus Universitets, og hvordan vi agerer ved større kriser, og hvordan vi styrer vores krisekommunikation. Der vil jeg være på, og så kommer Universitets kommunikation og pressechef Anders Koral også. Han er ikke kommet nu, så han kan ikke rejse sig op. Og fortæller noget om, hvordan det fungerer i dagligdagen ved en virkelig hendelse. Her efter vil vi fortælle om varsling og evakuering igen. Hvilke typer af varsling har vi på universitetet? Har vi kendt skabt til de varslingssignaler, der er her? Og det vi har, er det godt nok. Vi har blandt andet på Aarhus Universitet været i gang med at udvikle en app. Og med det køks, som er fuldmægtige i administrationen fra BRCS, har været en af drivkrafterne her, og hun vil komme med en presentation. Og til sidst vil jeg ganske kort presentere konceptet for evakuering på Aarhus Universitet. Til sidst vil der være mulighed for at stilles spørgsmål igen. Og hvorfor er det så, man skal have et bredskab på et universitet? Vi er jo en del af det danske samfund, hvor der er politi, der er brandvæsen, der er sygehus, bredskabstyrrelser osv. Men vi har altså også valgt, at vi vil gøre en særlig lokalt indsats primært, fordi der har vi godt klædt på lokalt, så vi kan gøre en hurtig indsats. Vi kan gøre en hurtig indsats ved de hendelser, som der opstår en gang imellem. Det er også vigtigt, at der er en reelsikkerhed, når man kommer på Aarhus Universitet, at det kun er noget, vi snakker om, men der er en reelsikkerhed for de ansatte, de studerende og de gæster, som måtte komme. Forbyggelse er et andet vigtigt emne. Tænker vi forbyggelse ind i det daglige, så har vi godt klædt på den dag, hvor hendesen sker. Jeg ved også, at i arbejdsmiljøorganisationen arbejder, men med forbyggelse i forhold til både det psykiske og det fysiske arbejdsmiljø, og det er lidt den samme tankegang, som gør sig gældende indenfor bredskab. Vi har også et omdømme Aarhus Universitet, er en stor og vigtig institution. Vi har et omdømme, at passe på. Det forventes, at vi kan agere professionelt, også når der sker nogle hendes, som er lidt ud over det så vanlige. Så endelig har man som arbejdsgiver også et lovgivningsmæssigt ansvar. Man skal passe på sine ansatte og de studerende, som kommer på universitetet. Hvad er det så for hendes, som vi kan risikere her? Jeg vil springe lige ud i det, at noget af det værste, man kan opleve indenfor det bredskabsmæssige område, det er et skoleskydderi. Det oplevede vi på Aarhus Universitet i 1994, hvor en ældre studerende trængte ind i kantinen på Nordiske Institut på Trøjborg, med et oversaget jakkevær, og begyndte at skyde omkring sig. Han drabte to kvindelige studerende, han såret to kvindelige studerende, hvor efter han tog sit eget liv. Det var en meget tragisk hendelse, som er en del af Aarhus Universitet's historie på Godterhundt. Det er faktisk det eneste enlige skoleskydderi, vi har haft i Danmark. I medierne hører jeg sikkert om andre tilsvarende skoleskydderi, andre steder, andre hendelser, eller udøjer i Norge, og det er noget, som bestemt er på agendaen på de danske universiteter. Andre hendelser kan nævne sådan noget som bumpetrusler. Vi har inden for en året række haft fire bumpetrusler mod Aarhus Universitet, så vi er blevet mere og mere professionel til at håndtere den type af hendelser. Men det har meget store omkostninger, når man skal ud, og revokere måske flere tusind studerende, man skal aflyse examener, undervisning, folk bliver nervøse, og man skal kommunikere om det et. Så det er en af de hendelser, som vi tager meget alvorligt. Jeg sætter en hjertestarter på, fordi i nye og næste falder folk om på Aarhus Universitet med hjertestop. Nogle gange når vi frem med en hjertestarter og folk, de overlever, andre gange når man ikke frem i tide, og folk overlever ikke. Vi har omkring 70 hjertestarter på Aarhus Universitet. Så har vi sådan noget som maskiner, elektristet, og avanceret udstyr har vi på Aarhus Universitet, som også kan afsted komme ulykker. Farligt vær sådan noget som ekstremt regn, ekstremt tørke, og opplever vi også mulighed for Aarhus, ud fra herude af andre ting, som vi er begyndt at forholde os til. Jeg har taget ned en bus på herovre. Et af de scenarier, som vi har arbejdet med i krisestaten, det er, hvad ville der ske, hvis en bus med studerende for Aarhus Universitet får lykker på de tyske vejre. Det er ingen hende, som er sket, men sådan noget kan ske og er sket for andre institutioner. De trafikulykker, vi har, mest kendt skabt til her, det er cyklister omkring Aarhus Universitet, som er blevet kørt ned af biler. Vi har haft to heldelser indenfor de senere år, og det har i stedet kommet, at vi har indgået et enten samarbejde med Aarhus Kommune, for hvordan kan vi undgå, at der er så mange, der kommer til skade og så mange cyklister. Vi har også haft studenterrådet indenfor, som i et tæt samarbejde. Det har bl.a. i stedet kommet, at den endre del af universitetsparken nu er cykelgade. Vi har fået tegnet nogle blå rutter op til cyklister på nogle cykelstier med mere, og det er et arbejde, som stadigvæk pågår. Vi har også fået en ny trafikant herude på Noprukade, det er letbanen, der har vi også måtte se på, hvordan fungerer den sammen med den trafik, som der er i området. Så er det noget, som terrorisme er også noget, som vi er blevet nødt til at forholde os til. Vi holder i nye og næste møder med politiet her i Østjylland, og også andre politikræse, og tersegring er et emne, som bliver mere og mere aktuelt, i vil se, når vi holder store arrangementer på Aarhus Universitet, der vil være afspæringer med lastbil og med store betonblokke, og så videre netop for, at der ikke skal være udfragkomne, som trænger ind og kan stå skade. Endelig så har vi brand, og når man snakker bredskab, så siger de fleste brand rimelig hurtigt, og vi har også brandet på Aarhus Universitet i Nye og Næ. Det er typisk, når vi har fremmede håndværker inden, at der sker ulykker. Fremmede håndværker, der arbejder med varmt arbejde, med svejsning, tagerarbejde og så videre, der formål at få sat i til noget. Når vi ser på tilsvarende landet, som Danmark kan nævnes, at sidste år, der var der en stor højhusbrand i London, i London, Grantfeld Tower, jeg ved ikke, om jeg kan huske det, et højhus, som var ved at blive modanseret, som man valgte, at beklæde med nye isoleringsplader. Et 24-etages højhus, der gik i et køleskab på tredje etage om natten, og lige så langsomt så bredte branden sig ud til de her nye plader, som højhuset var beklædt med. Det har stedet kommet, at i løbet af kort tid, at den her store egendom brændte, der var også blevet sat nye vinduer i, som også kunne brænde. Det er altså 2017, det er England, at sådan noget her sker i. Nede tilsvarende kunne man måske også forestille, at der sker i Danmark. Da de ringede efter hjælp de beboere, som der brændte inde, og vi er videre af myndighederne, blive i lejligheden hjælp dem, som skal nok nå frem. Hjælp dem noget, ikke frem. Vi er præcis den hende, som har også betydet, at der har kommet nye brændkrav i Danmark, som gælder os alle. Men ellers er mødet her i dag jo særligt rettet mod Arbetsmiljøorganisationen på Aarhus Universitet. Arbetsmiljøorganisationen er en hieragisk organisation, med hovedarbejdsmiljøet valget i toppen, hvor rektor sidder forbrugende. Så er der udvalg på fakultetsniveau og i administrationen, og herunder er der lokale Arbetsmiljøudvalg, og igen herunder er der Arbetsmiljøgrupper. Det er en stor og en vigtig organisation. Delser sidder hele ledelsesiden jo repræsenteret her, med rektor, dekaner, institutleder, direktører, osv. på ledelsesiden, så har vi medarbejdersiden, hvor det sidder Arbetsmiljørepræsentanter. En Arbetsmiljørepræsentant på Aarhus Universitet er typisk en medarbejdere, som har været ansat en overreike, som har et godt kendskab til universitetet, og som gider at gøre en ekstra insats. Så jeg mener, at Arbetsmiljøorganisationen er en meget central enhed, og det er også der blandt andet derfor, at man har fået en rolle indenfor beredskabet. Arbetsmiljøorganisationen er underlagt lovklinning for Arbetsmiljø, altså Arbetsmiljøven, og skal tage sig af det fysiske og det psykiske Arbetsmiljø. Og netop det fysiske Arbetsmiljø har klare grænser over til emnet om beredskab. Hvornår er det en ulykke, er så stor, så den går fra at være noget med fysisk sikkerhed til noget med beredskab. Og hvordan er det så, at man arbejder med beredskab i organisationen? Nogle gange så fødes ideerne nedefra, og så lige så langsomt så forplanter det sig op af, og så vedtager man noget. Andre gange så er det en fælles beslutning ovenfra, som så skal forplante sig ud i organisationen. Og jeg vil give et eksempel først på, øverst i hovedarbejdsmiljøvalget beslutterne noget. Nogle år siden, da det var Erik-Marnik Smidt, der hvorfor man får hovedarbejdsmiljødvalget, der besluttede man, at hjertestarter er et lokale anlæggende. Hjertestarter er indkøbt og vil ligeholdes lokalt. Det vil sige, at man har ikke ordnet på Aarhus Universitet besluttet, at vi skal have så så mange hjertestarter, og de skal være der og der. Nej, det er et lokalt anlæggende. Så er der også nogle gange, der kommer noget nedefra, og et eksempel på det, det kan jo være den sag, som vi skal gennemgå over for hos BSS lige om lidt, omkring den her app. På BSS synes man ikke, at den alarmering, der var i deres bygninger, var tilstrækkelig. Man ønsket at gøre noget mere, og man pressede på. Og da man ikke rigtig kunne komme igennem noget centralt, så smadde man selv alarmerne op og gik i gang. Og det nu ved at have udviklet sig til noget, som nok vil vinde større udbrædelse på Aarhus Universitet. I efteråret 2017 blev der ledelsesmæssigt besluttet forskellige ting på beredskabsområdet på Aarhus Universitet. For arbejdsmiljøorganisationen, så er der nogle definerede roller i henhold til arbejdsmiljølovgivningen, nemlig at planlægge og koordinere samarbejdet om en sikkert og sund arbejdsmiljø og at gennemføre den årlige arbejdsmiljødryftelse. Det her er kun uddrag af det. Og på Aarhus Universitet så forventes det, at arbejdsmiljøudvalgene årligt gennemgår forholdet sig til lokale beredskab og at man også årligt afholder en evakueringsøvelse. Ikke forstået sådan, at samtlige kvartmeter på Aarhus Universitet skal afholde en øvelse, men at man for eksempel prøver at institut i nogen af bygningerne afholder en øvelse. Og i den forbindelse kan jeg også nævne, at det forventes så, at driftsorganisationen sørger for drift- og veligeholdelse af det udstyr, alarmeringsudstyr med videre, som man bruger. Der ligger vejlninger på Universitetets beredskabshjemmeside, målrettet, arbejdsmiljøorganisation, og man kan læse mere der. Den ser sådan her ud, og vores beredskabshjemmeside er også Universitetets beredskabsplan. Og vi har forvist den for politiet, der bakker den fuldt op, og faktisk er lidt imponeret over den. Så den bliver lige ganske kort gennemgå overflagetisk. Allerøverst op, så er der noget markerede med ryt her, om det hedder akutte situationer. Her kan man finde instrukser og vejlninger, til for eksempel varsling, evakuering, alarmering, ulykke, brand, amokhandlinger, altså det her medvis folk, de begynder at være trune, eller direkte voldelige, for bumpetrussel, misstændelig post, efterlægte genstande, noget omkring hjertestarter, sygetransport, psykologisk rådgivning, skadesservice, med mere. Der ligger også instrukser om, hvordan vi sætter hele vores alarmering i gang, og der ligger instrukser direkte målrettet, for arbejdsmiljøorganisationen. Vi dykker længere ned i emnerne lidt senere i dag. I efteråret 2017, hvor de her ting blev besluttet, for arbejdsmiljøorganisationen blev det også besluttet, at jeg som bredskabskoordinator, har nolle opgaver. Det er blandt andet, at sikre ensartet bredskabsmæssige løsninger, på tværs af Universitetet, jeg er ansvarlig for Universitetets bredskabsplan, det vil sige, at jeg også er ansvarlig for hjemmesiden, så er jeg kontaktperson til relevante offentlige møndigheder, for eksempel politi og brand, og så er jeg tovholder, når vi afholder større bredskabsmæssige øvelser, og jeg kommer også gerne ud og hjælper, hvis jeg er i tvivl, om hvordan jeg afholder evakueringsøvelser, hjælper jeg med at få sæt øvelsen op, eller lave en rapport. Så er jeg savkøntig og giver information til ledelse. Blandt andet så udarbejder jeg en i en årlig rapport om bredskabets tilstand på Aarhus Universitet. Jeg arbejder med trafiksikkerhed, jeg arbejder med skildtning, den udendørs skildtning, og så deltar jeg også omkring bredskabsarbejdet, når vi holder store arrangementer. Blandt andet så skal vi ganske snart have en halvfemårsføhjulstag her på Aarhus Universitet, som ombefatter et stort arrangement i universitetsparken, dertil har vi haft et konsulentfirma ind og udarbejde en bredskabsrapport, som bliver gudkendt af diverse møndigheder. Yes, jeg vil nu give ordet videre til Pierre Brous, som vil fortælle noget om krav og forvindninger. Så være sko, Pierre. Tak. Yes, jeg skal fortælle lidt om krav og forvindninger. Ikke kun til arbejdsmiljonssessionen, men jeg skal fortælle lidt om de krav og forvindninger, som omverdenen har også til Aarhus Universitet, som institution, som virksomhed eller hvad man nu skal kalde den. Det er altså ledes også, at når vi snakker om loggivningen inden for hele jeres bygningsmasse, så kigger man meget på det her med, hvorfor er den så uenstartet vores bygningsmasse i forhold til den sikkerhed der i bygningerne. Og der er det jo sådan, at vi er svært ved at forstå det her med, at når vi kigger på sådan et auditorium som det her, som er flot og nyt, når vi kigger rundt hjem, så alle de sikkerhedsting, som man næsten kan putte ind i sådan en bygning, de er her. Der er varsling, der er overvågning, der er brandalamering, der er bred flugtveje, der er mange flugtveje. Og der er en hel masse ting, som man siger, men jeg kan finde andre bygninger her på Aarhus Universitet, som er meget ældre, som har meget smalere gange, som har en helt anden udformning. Hvordan kan det være? Hvorfor er det så ledes, at de bygninger, som er nyeste, mest brandsikker, hvorfor det er dem, der er højsikkeret? Der er det sådan, at når vi kigger på loggivningen inden for helhjæres bygningsmasse, så er den lavet på den måde, at for det første i Danmark, der laver vi ikke loggivning med tilbagevirkende kraft. Det vil sige, at nu har vi lavet en ny loggivning, og den loggivning gør, at Aarhus Universitet eller andre skal gå ind, og så begynde at heve niveauet i nogle af de bygninger, som allerede er godkendt. Så loggivningen gælder altid for de nye bygninger. Selvfølgelig kan der komme episoder, som Anders anden nævner, at man finder ud af, at der er nogle af de regler, der er lavet, jamen de er ikke dækne nok, jamen så vil man gå ind og så kigge på at sige, jamen de er de materialer, hvor man ikke bruger i den type bygninger. Men som udgangspunkt laver vi aldrig loggivning med tilbagevirkende kraft, hvad det her ender over. Byggelovgivningen er bygget op på den måde, at når vi bygger nyt, eller laver store ombygninger, så har vi det, der hedder funktionsbaseret brandkrav. Og i dag, der er lavet efter i bygningsrelementen, det hedder BR18. Og det vil sige, at alle de bygninger, der bliver bygget i dag, de skal overholde de krav, der er i bygningsrelementen af 2018. Eller når man bygger nyt, så laver man det, der hedder en brandstrategi. Det vil sige, at arkitekterne, de mere eller mindre får, det er forkert sagt, de får ikke frit spil, men de får lov til at bygge det, som estetisk ser rigtig godt ud, og så går man ind og kigger på, at hvis du har et rum, der er så stort, og der skal være så meget glas, så stiller vi krav om, at der skal være sprængling, der skal være en eller anden form for detdaktering, der gør, at vi også kan håndtere de ting, som sker i de her bygninger. Så lovgivningen er jo en ting. En anden ting, det er jo også at, selvfølgelig også inden for lovgivningen, vi har en arbejdsmiljelov, der blandt andet siger, at det skal være et sikkert og trygt sted at arbejde, der er en masse regler i arbejdsmiljelovgivningen, som har en snitflad op til det, andre sandsider med med beredskab, og der er også en undervisningsmiljelov, der siger, at alle de studerende, de også skal have et trygt og et godt studiemiljø, og det skal være et sikkert og trygt sted at studere. Så derfor er der en hel masse lovgivning, som giver noget snitflad op mod det her. Andres nævnt, beredskabsloven, som han også nævnt, så er det jo lavet sådan, at i dag, hver eneste gang, vi laver arrangementer, så er der krav til, i forhold til tagersekring, i forhold til, man kan sige, almindelige crowd management, at hvis der er mange mennesker sammenlød, så skal vi sikre os, de ikke kommer galt afsted. Der er der stillede krav om i dag, at man skal lave de her beredskabsplaner. Beredskabsplanerne skal i dag gudkendes af politiet og brandmyndigheden, for man er sikker på, at de arrangementer, der bliver afholdt, de også er i trygge rammer, fordi det der selvfølgelig vil ske, det er, at hvis der er opstår en situation, hvor at der er nogen, der kommer galt afsted, så vil man selvfølgelig altid gå ind i efterrationalisering, og sige, kunne vi ikke have gjort det her bedre. Så derfor har man kvar alle de erfaringer, man har gjort så rundt omkring i verden, valgt at sige, nu skærper vi lovgivning på det her område, og derfor er der i dag nogle rimelige, strenge krav til, hvad der skal være til stedet, når vi laver den her type arrangementer. En anden ting, det er, at når vi snakker om selve bygningsmassen, så snakker vi også om det, som man igennem tiden har kaldt brandsygen. Det vil sige, at brandmyndighederne, de kommer at gå op bygningerne igennem, og fortæller, at der må ikke være en kilo i døren, og der må ikke stå en kupimaskine foran den, og den flugtvej, og en hel masse ting, som vi skal rette op på. Det er sådan den almindelige opfaldelse, at brandvæssene kommer på hele Aarhus Universitet, og de går det hele igennem, så når brandvæssene har været det igennem, så får vi et flueben og siger, nu er vores bygningsmasse egentlig i orden. Men det, vi skal vide her, det er, at brandvæssene kommer på ca. 10% af de lokaliteter, eller man kan sige, de kvadratmættere, man har på Aarhus Universitet, det vil sige, at brandvæssene kommer rent faktisk kun de steder, der er underlagt, det hedder et driftmæssige forarskrifter. Det vil være, for sammen så kan jeg lide som det her, det vil være, eller ikke, det der laboratorier, som har store brandfarlige oplag, det vil være særlige installationer, der har krævet særlige godkendelse, det er de steder, de kommer. Så de 90%, hvor man ikke dagligt, eller på overlig basis, kommer og kontrollerer det, der er det utroligt vigtigt, at vi alle sammen går ind og holder øje med, at de faktuelle forhold, de er også så, at det er et sikkert sted at opholde sig. Og igen, som er nævnt tidligere, de her banale ting med, at hvis vi ved, at der er et grønt flukvejskildt i et eller andet sted, og den dør, den kan man ikke komme ud af, fordi den dør, den er spæret, så skal vi jo ikke vente på, at der kommer en eller anden, som har en eller anden møndighed, som siger, at her skal det være sådan og sådan. Det er jo vigtigt, at vi hver især selv går ind og gør opmærksom på, at der er en ting her, som i hvert fald ikke er oenestimt, som ved, det er et trygt og sikkert sted at være. Så der har vi allerede en rolle, og ikke mindst arbejdsmedelorganisationen, som jo er forangret rundt omkring, eller over det hele, de har i hvert fald en mulighed for her at gå ind og gøre deres indflydelse gældende, også fordi, at de har, eller I har, et lokalkenskab, der gør, at det er jeg, der har en finger for pulsen med, hvad er normalbillet og hvad ikke er normalbillet. Nogle af de ting, som vi i hvert fald er erfaring med, som ofte går galt, det er jo, og det gør I også ligesom alle mulige andre, har ombygninger. Vi har en masse ombygninger, der er labpulje, som sørger for, at alle af de her laboratorier, der laver bevillinger til, de skal lave sommer alt muligt, så får vi byggepladser ind midt i vores områder, og det gør jo, at normalbillet, det ændrer sig. Der hvor vi normalt havde flugt vej, der er der lavet omkørsler, der laver nogle andre middeltid for onstaltinger, og det er jo vigtigt, at de ting, de også er kendt i organisationen, og er der et eller andet, vi bliver opmærksom på at sige, at det her ser helt forkert ud, så kan vi også gå ind og gøre opmærksom på det. Sist men ikke mindst, som andres også nævnt, så har vi haft et indgående samarbejde med brand og politi. Det lyder jo egentlig meget simpel, at vi kan tage ned til Østjyllands politi, ned på politikåren hernede, eller vi kan sidde til brandvæsne, der bor hernede, ikke så langt herfra. Problem er bare, at Aarhus Universitet er jo ikke kun i Aarhus. Aarhus Universitet er mere eller mindre i hele Danmark. Der er i hvert fald masser af forskellige politikræse og beredskaber, der er involveret i det her. Derfor er det jo vigtigt, at have haft en dialog med alle de forskellige politikræse og beredskaber og at vi får den her ensartighed, så at det ikke kun er i Universitetsparken, men det er på hele Aarhus Universitet, at der er den her samarbejdsrelation. Og jeg kan betro, at det første møde, andres jeg, vi havde med politiet, der fik vi sådan lidt en overraskelse, fordi uden at underdrive, så var politiet's opfalse, at når vi snakker om Aarhus Universitet, så snakker vi om skole, skråstrække gymnasium, hvor der var klasseundervisning, hvor man mere eller mindre kunne tage fat i undervisninger, og sige, hvor mange har du i dit lokale, hvem er det, hvad er det lokale ved siden af, man kunne gå ind i organisationen, og sige, vi skal lige vide, hvor mange mennesker er der i den her bygning. Og vi måtte jo så bibringe politiet den, man kan sige, opfalse, at et universitet, og det skal ikke misforstås det her, et universitet, det er jo mere eller mindre det samme, hvis man gik ned i Bronskallerie, ligesom et inkøbscenter. Der er en masse mennesker her, der er en masse aktiviteter, der er en masse mennesker, der har fast tilknytning, men der er også en masse mennesker, som ingen tilknytning har, eller bare en løs tilknytning. I de bygninger, som eventuelt skulle evakueres, der vil vi simpelthen ikke kunne sige, hvor mange mennesker der er. Så derfor har vi skulle bygge systemer op, som har kunne håndtere alle de her forskellige former for bygninger og aktiviteter, og vi synes da i hvert fald, at den dialog vi har haft med politiet, blandt andet, har været meget givende, fordi vi er helt sikker på, at den dag de møder op her, så vil de have en helt anden opfalse af, hvad for nogle aktiviteter der har i hvert fald. De projekter, som har kørt sammen med politiet, er, vi har kørt det, vi kalder et adresseprojekt. Adresseprojektet har i bund og grund gået ud på, at den første dag, vi har med med politiet, så siger ham, der kom fra politiet, vi har en fælles udfordring, fordi vi ved, at når vi sidder ind i det, der hedder 112 sekretariate, som er, når vi ringer 1-2, så når da en, der siger, jeg har brug for en ambulans i universitetsparken, så når de slår op i deres systemer, så er det bare et stort sort hull, fordi der var ingen registreringer på jo universitetsparken, og så var der sådan en grå masse. Det gjorde jo så, at der fandt ud af, at der var noget, der skulle gøres ved det her, fordi har man brug for en ambulanse eller politi, så er det altså skit, at de skal køre ind af en af ene gang, og så skal de kigge på de wayfinder, og så finde ud af, hvor er det, vi egentlig skal køre hen. Det er jo lavet, det var, at i samarbejde med kommunen og i samarbejde med 1-2 sekretariate, der blev der lavet en, altså det startede med, at der blev simpelthen lavet regnerak, hvor der blev sat af lige altså på alle de her forskellige. Hvis jeg siger, at jeg står i Per Kirkeby-auditoriet, så ved de, hvor det er hen. Hvis jeg siger, at jeg står i Bartolinbygningen, så ved de også godt, hvor Bartolinbygningen er. Som I sikkert også har lagt mærke til, så er der kommet vejskelde, vejene herinde har fået serieskelde navne, og der er sat nummer på alle bygningerne. Ikke kun interne nummer, men alle bygningerne har også fået et fast adresse. Det er ikke kun i relationen til det med politiet, det er også de, der har lavet en lov, der hedder, at alle de offentlige bygninger, de skal have et stedfestet adresse nu. Yderligere har der kørt projekter med politiet i den videre dialog heromkring, både det med at holde øvelser, politisk vil gerne deltage i de øvelser, der bliver holdt her. Der er også lavet aftaler med politiet omkring de her trygghedskabene eller foranstalinger, der skal laves i forbindelse med, hvis ansatte studerende bliver utrykket i forhold til, at der er kollegaer, studerende, der er udvise en eller anden adfærd, som er afvigende, og som gør, at vi på en eller anden måde, har et, vi ønsker at hjælpe den her ansatte eller studerende, fordi, at vedkomne ikke trives. Jamen, hvad gør vi så? Hvem er de, vi retter henvendelse til? Kan vi rette henvendelse til politiet, og spørge den her person, som nu er begyndt at gå i camouflage-tøjer, og gå med violinkas, og store rygsække, at det er det, vi utrykker ved. Og der er der lave, det er ikke fordi, at der bliver lavet en masse henvendelse, hvor man begynder at spørge på Gud og hver mand, det er bare, der laver aftaler med politiet om, hvis der opstår situationer. Hvem er det så, vi kontakter? Hvordan gør vi det? Hvordan kan vi sikre, at der også er den diskretion, der skal til, så at folk de ikke lige pludselig bliver anholdt midt i undervisnings-situationer, et sætter, et sætter. Simpelthen for at få lavet en struktur, der gør, at alle kan være trygget i den undervisnings-situation, eller det er ansættelsesforhold, man er her på universitetet. Ja. Klaus? Ja, risikoverdering. Skulle jeg gerne have noget på tavlen her? Det kommer. Sikker risikoverdering, det er jeg i bund og grund, det vigtigste, emne, synes jeg jo, fordi det er der, der er grundlag for det hele. Fordi hvis ikke, vi har en rigtig risikoverdering, så ved vi virkeligheden ikke, hvad vi skal arbejde med, hvad vi skal gøre vores indsatser, hvorfor nogle ting, der sker jo så fremdeles. Og risikoverdering, den kan man jo starte med på clean sheet. Han har sagt, at man har en ny bygning, eller en ny fabrik, eller en ny universitet, eller hvad det måtte være, så siger man, hvad tror vi så, at det sker her? Eller det kan vi gøre på noget, vi kender i forvejen, hvor vi skal gå ind og vurdere på de ting, som er, og som foregår i den virksomhed, eller den universitet, som man nu er. Og principerne, ja, man er, vi siger nu, at Google og Risiko-styringen på internettet, så vil de sikre få 10.000 forskellige tegninger af principerne, men principerne er stort set de samme al samme. Det er jo, at man laver en eller anden form for en analyser, hvad tror vi, det kan gå galt, eller hvad ved vi, det kan gå galt, eller hvad formodet vi, det kan gå galt. Og så laver man en vurdering af det, og så siger man så, okay, det er nok ikke så godt. Vi er nok nødt til at lave nogle foranstaltninger for det her, og så laver man nogle planer. Man får sat nogle låser op, eller nogle kameraer, eller noget afsparing, eller hvad måtte være nogle indsatser på det her. Og så samler man måske noget vidende, sammen under vejs, noget registrering og noget andet, og så når det her året, eller hvad det nu måtte være, det er om, så bruger man sådan lige som en vurdering, eller en evaluering, hvis vi kalder det, og så siger man, okay, det er så, det her, der sker ikke. Vi har altså 10 af den slags hændsel, vi har 20 af den slags hændsel, og vi har 50 falskader, eller hvad det nu er, er det noget, som vi som en universitets syndes er veldig godt, eller skal vi prøve at gøre en indsats for at måske bringe de der falskader ned til halvdelen, ja, men så laver vi sådan, det er jo sådan en del af nye analyser, så laver vi sådan et nyt set op, og så laver vi tilpasset ved vores plan, og vores undervisning, og vores uddannelse, og hvad det måtte være, og så kører den en gang mere, vi laver en registrering, og så fortsætter vi sådan derude af. Så man kan sige, riskudstyrring eller riskoverderingsprinciper er virkeligheden, at er vi i en ny situation, så starter vi over nul, med at lave en vurdering, det bedste gæt, vi har, bestmans kvindes gæt, og så ser vi, hvad der sker herover over, og når vi kommer over igen, så har vi et godt billede, så kigger vi igen, og så kører vi en gang tur mere. Så vi skal se riskoverderingen, som er en løbende, hvad hedder det, fortagsomhed, vi gør om, at løbet er overet, og så måske en enkel, kæmpe stor en, til sidst på året, til set nye mål eller nye ting for næste året. Og hvad med det så, der er virkelig en udførende riskoverdering? Jamen, hos jeg, er det jo, vel det ved åbenlyst, at det er arbejdsmiljø, man lægger det her i, men i principet, så kunne det her komme fra alle mulige steder, omkring, hvor man går og kigger på det her, fordi det er jo vores allesammels ansvar, i virkeligheden, at vi giver noget information, om hvad det er der går for sig, hvad vi tror, det kan ske, eller vi får nogle nye funktioner, eller funktionen ind i huset, og hvad betyder det så? For det er et værste, der kan ske, hvis vi ikke gør det her, det er jo, at vi får, vi ser og kigger på noget, hvor at hvis vi er ellers samlinet med andre, så har vi mange flere af den her slags hendelser, end alle mulige andre har. Men hvis vi ikke gør noget, så bliver de her mange hænsler, det bliver bare normal billedet. Og så accepterer vi ligesom, vi lever bare i det her risikoforhold, selvom at vi i virkeligheden, kunne få det anderledes. Men hvis vi skal kigge på dem som sådan, så ser vi det på lederniveau. Det er lederne, der også er en del af det her, tilbage ud og sige, jamen hvad har vi, at tænkes af, det kan gå galt? Så snakker vi arbejdsmiljøer, eller ansikkerhedspersonaler. Det giver sig selv. De har fået grisen på de område her. Men vi kunne virkelig endnu også kigge på medarbejder, som arbejder i et område, eller som udfører et arbejde, der skal risikofordere. Det vil sige leder på snækkerværkstedet. Men snækkerværkstedet, de ved godt, det er en farlig arbejde, og der har man jo med, at man måske springer lidt over, hvor gader laver sådan en hændervejen, ligesom man bliver addygtig til. Eller også at man får en ny maskine ind, og så kigger man exakt på den enkele maskine, siger okay, hvad er det så i virkeligheden, der kan gå galt på den her ny maskine? Har vi all den uddannelse, der skal til? Er der aldrig beskyttelseskærm? Hvordan tilfører vi nye medarbejder ind til den enkele maskine, eller hvad det måtte være? Eller generelt, se et bar tekniker i en bred forståelse, hvad en tekniker nu end kan være, som måske vil have en god viden fra andre, eller fra det, de selv oplever, når de gør nogle forskellige ting og sager. Den identifikation, som er i det her, det er jo altid svært at sige, hvor skal vi finde vores resisti? Vi ved jo godt nogen, det kan vi nok godt gett os til, men der kan være mange andre, som er skyvelte, eller som vi ikke går og tænker over, netop på grund af det her monopolbillede, som vi har snakket om før. Og en af de steder, vi kan kigge på det, det er jo i det, vi kalder, hvad de kan i en virksomhed. Det vil sige, at hvis det er en produktionsvirksomhed, det, der kommer ind i den ene anden, og så alle de processer, der foregår ind, til at gå noget ud i den anden end, og virkelig en kommer væk fra virksomheden. Hvordan har vi det undervasteret? Vi kan tage alle de ansatte, der bliver ansat. Hvordan det job, de kommer ind i, hvordan bliver de instruerede i det job, de har, bliver deres uddannelse og sikkerhedsmæssigt holdt vi lige uanset, hvordan jobbet, de ændrer sig, eller de ting, de sidder med, de ændrer sig. Vi har de studerende, der kommer ind, hvordan gør det ved dem. Vi har alle de her processer, der ligger i laboratorium, eller alt muligt andet. Kigger man på den, jeg får noget fra nogen andre, jeg skal gøre noget ved det, og så skal jeg give det til et andet sted ind, følger min instruktion med omkring det her, videre til de andre, eller får jeg bære, jeg om at få den instruktion, af dem, som skal give noget til mig og sikkerhed, hvordan fanden håndterer det her materiale eller produkt, der nu sidder med her på den ordentlig måde. Vi kan også gå ind og kigge på medarbejdere, de sidder og siger, at vi følger den type medarbejdere, og går igennem og ser, hvad de bliver udsat for i løbet af deres arbejdsdag. Så en året rundt. Vi kan kigge på produktionen, som jeg sagde, vi kan kigge på bygninger og sige, men hvis vi ser på et laboratorium generelt set, og som Peter var lidt ind på, så kan vi have laboratorie i helt nye bygninger, og rigtig gamle bygninger. Det er ikke de samme arbejdsforhold, der er i begge bygninger, hvordan fungerer det. Vi kan også prøve at gå ned i kategorier. Så kan vi se, at vi vil lige virkeligheden prøve at gå på personskader. Hvad har vi i virkeligheden af personskader? Hvad tillader vi af personskader, når man er ansat på universitet? Sikker det er ret mange, håber jeg. Hvor meget teori skal vi have, hvor meget brand eller hvor meget er de forskellige ting at sager. Sådan er man leder efter sin risici og først man har fundet tråden til, hvor det er for nogle steder, man skal kigge, så plejer det at gå rigtig godt og stille og roligt derude af. Hvordan vurderer vi, så er de her egentlig risici op imod hinanden, fordi nu er vi jo kun at blive problemstilling. Det er at sige, at hvis jeg har 50 falskader, og jeg har 10.000 ansatte, er 50 falskader så meget, eller er det lidt? Det er jo et godt spørgsmål. Der er to overordnede eller tre, men der er to store overordnede killer til det her. Den ene, det er selvfølgelig viden på området. Den kan komme indtagen fra, eller den kan komme fra rådgiver om hvad risici vi har. Den anden kan komme fra data vi registrerer. Det vil sige, vi er nu rigtig gode til at samle data op i vores virksomhed om hvad der er der foregår. Nogen er gode til både at tage skader selvfølgelig ind, og ikke kun skader som bliver anvalt til forsikringen, men skader man har, eller nogen er så godt ude, så de har tilløbt til skader. Hvis vi ser på olieindustri, så er de jo meget på nærvædighedelser, der registrerer det, for de ved godt på en bordplattform, at hvis den her nærvædighedelser i virkeligheden gik lige det step videre, så havde vi altså balladen, for det er ikke lige til at komme væk der hvor nærvædighed. Hvis man kombinerer den interne viden, man har, eller kan samle sammen med sine rødgiver, og så man i virkeligheden spørger ud på data, og det kunne være jo brandse specifik data for universiteter, hvor man spørger de andre universiteter i Danmark, og siger, men I er så mange her, og vi er så mange her. I har den der type, vi har den der type, vi ligner nok nogen lunde hinanden. Hvad sker der hos jer, og hvad sker der hos os? Så matcher man mod hinanden til alle parters, der hedder det udnyttet, på om det her, det er okay, eller vi skal gå noget ved det her. Og den sidste pint man kan gøre på det her er ved at lave simple interviews, ved at gå og spørge medarbejdere på studerende, hvad det måtte være, hvad sker der i virkeligheden på din arbejde? Hvor siger du tingene hen? Hvor oplever du problemstillinger i den her? Hvis man går ned og den trapp er ned bagved, og om aften, når jeg har været her sent, så er belysning dernede, det er simpelthen noget skremmel. Og der kommer der til at ske, eller andet på et eller andet tidspunkt, der er nogen der falder, der er ned og trappen, så får man de der informationer hjem, som man jo ikke kan analysere sig til, bare ved at have data eller noget andet. Så for det her at funde sammen, og så for det analyserede, og vi mod hinanden, så vi ved, faktor 100 er en faktor 100, og det er ikke alt muligt andet. Til det hjælp, kan man bruge forskellige hjælpemidler, og der findes en, ja, rigtig, rigtig mange, skamer, hvor man, eller på PC, hvor det nu måtte være hen, hvor man registrer og siger, her kigger jeg på en helvedse, hvor det her prøver at sætte mig ned, sammen med min arbejdsmiljøgruppe, og så kigger vi på, hvad tror vi, hvis det her, det sker, hvad betyder det? Hvad er det for en konsekvens, vi har ud af det her? Hvad kunne vi gøre for at omgå det her, altså for at minuere det her? Eller man registrerer og tager en skade, der sker det her, så i stedet for at sige, om det var så en fald skade mere, så sætter man sig måske ned og siger, at når hvad var det, der er virkelig en skede? Jamen, det var en, der faldte ned af en stig. Ja, okay, ja, men det var... Hvorfor faldte vi ikke kommet så ned af en stig? Jamen, det var fordi, at stigen, den stod ikke ordentligt fast, men hvorfor stod den så ordentligt fast? Jamen, det gjorde den fordi, at det var en helt almindelig stig, det var ikke sådan en stig, jeg ved godt, man er sådan udelækker i bunden, så den står meget mere stabilt. Og så når man så finder ud af det, på hele understed, så finder man så ud af det, jamen, de her stiger, har vi alle sammen, har på hele understedet, det er samme type, altså. Og så siger man, det kan man jo ikke forstå, så begynder man at grave længere ned i den her, så finder man så ud af det over i inkøbsavdelingen. Det er fordi de har fået en rigtig god inkøbsaftale med stigefirmaet, de får det til halvpris. I stedet for, at man lige som jeg sagde til den for Miljø, jeg arbejder som Miljø at sige, i skalle altså, når I køber stige, så skal det være dem, med den brede forældre, så går det altså ikke det her. Det kan man bruge skamer, en registrering, til for at få det her rigtige billede frem, fordi I er altså en enorm virksomhed. Altså der findes jo ikke virksomheder, private virksomheder i Danmark, der til nærmest, vi er større og mere komplicerede, end en universitet, det må man altså bare sige. Så alle informationer skal vi have, skal vi have puttet ind til os. Lille side, gezæft på det her risikoverdering, det er når man laver sin risikoverdering, og man kommer igennem, man har fundet ud af, hvad det der går galt, hvordan kan vi i møde gå over det her, så er der altså et, der hedder, hvad nu, hvis det sker alligevel, den her konsekvens reducerende tiltag. Og det er væsentligt, at når man i den her tanke, i sin risikoverderings loop, der tænker man, de har to ting ind, fordi selvom, at vi siger, falskaderne igen for at blive den, ja, men vi har jo alle samme to ben, og det er ikke altid, de begge ben, de er på jorden på samme tid, så kan det også ske, vi falder. Og hvis nu det her, det sker, hvad er det, så vi gør, så vi også som organisation, har noget til det, når det nu går galt, fordi statistikken siger jo, det her, det kan gå galt, er der noget, det kan gå galt, så sker det på et eller andet tidspunkt. Så vi har begge dele på banen. Og hvorfor giver det så mening at lave risikoverderinger? Noget ikke, fordi I skal læse det, der står dernede, at det er fjolletekst, det kan man ikke rigtig bruge til noget som helst. Men det her, det skal I illustrere, det er, at når I forestiller, at I laver jeres risikoverdering, så kigger I på alle de her emner, der nu kan være i fakultetet, eller i institut, eller i afdelingen, eller i funktionen, eller hvor det nu er hen, man kigger. Hvor hen det er nu her, det er, det bliver sat i spil. Så får man sådan en lang, lang, lang, lang liste af ting, man i virkelig en tal om. Så prøver man at prioritere dem, så sætter man alle dem, som har størst risici i toppen, dem, som virkelig, hvis de kommer, så giver de et ordentligt skrald. Og ned i bunden, det er dem, man så har kigget på, og siger om det sker, når det ikke rigtigt her hos os lige nu. Så sætter man op på en lang linje, og så begynder man så at sige, men heroppe i toppen, der skal vi selvfølgelig have det her, så for at vi giver en god instruktion, vi har de rigtige sikkerhedstænger omkring os, så det ikke kan gå af skærme, markeringer på trapper, og hvad pokket det nu ind kan være. Men går det her galt, så er jeg nødt til at lave en beredskasplan. Jeg er nødt til at gøre noget ekstra, den her konsekvens, reducerende tiltag efterfølgende. Det mændeste, det er jo så daglig drift. Det er her, hvor vi siger, men vi har nogle risici, dem håndterer vi ved daglig drift, det er ved vores normale sikkerhedsorganisation, der virkeligheden tager sig af dem, på den måde, som de nu gør det. Og vi ser ikke rigtig, at uanset er, hvad der sker, at vi har behov for at have en egentlig beredskasplan for at komme tilbage på sporet. Så den har vi så en del op i to tempe. Vi vil ikke have ret mange op i toppen. Hvis man har mange, der skal både være daglig drift og beredskasplan ved, så har vi et andet problem. Så er det den daglige drift, daglig sikkerhed, der ikke er god nok. Så beredskasplanen er virkeligheden kun ved at få ting. Og så måske, hvad er at få? Det er måske ti, eller sådan noget. Så har vi den her ned ved kalorobservationslisten, som lægger ned i bunden. Det vil sige, når jeg har lavet alle min markeringer hele vejen ned af, og så har jeg dem der er ned i bunden, så har vi ikke rigtig hos os det der. Vi har kigget på det, men vi har det ikke rigtigt. Men tror mig, over året, så er der nogle af de her, der kan vokse. Det er derfor, jeg har sat fingerevltrykket ind. Det er fordi, hvis jeg tager et universitet, som jeg, og hvis jeg så kan finde et, der minder, 100% om Aarhus Universitet, men bare lægger lidt et andet sted. Men stadigvæk inden for den samme kultur, og stadigvæk samme område, så vi ikke har noget af det, der er en fru her på det her, så vil de to universiteter lave forskellige fingerevltryk på deres hendelser, eller fakulteter, eller instituter, eller hvad det nu an kan være. Så når jeg har lavet den her liste, så vil det være nogle af de her ting, som er på observationslisten, der stiller og rolig kommer op igennem det her. Og hvis I bare husker, eller gerne er til overflade vand, der lægger alle muligheder nu om dag, så vi arbejder også meget med beredskaberne i Danmark, men det plejer vi at drille. Bredskaberne er der, hvor der ikke er ret mange af dem, der havde overflade vand på deres beredskabsplan. De toer selvfølgelig af det, hvis det var, men ellers var der ikke sådan noget af de to, og i dag er der ikke nogen af dem, der ikke har store indsatsplaner, sammen med deres kommuner, omkring overflade vand. Det er et rigtig godt eksempel på ting, som snir sig stiller og rolig op. Så de to blåstrejer, det betyder, at risici har det med at udvikle sig, og så er der nogen risici, og bruge penge på det, så kan vi stedet få at tage de penge, og bruge på indsats på nogle af de andre ting, som begynder at snise sig op igennem vores organisation. Og det kan gøre os kompliceret, og det kan gøre os ualmindelig enkelt, og vi går ind for den her med at sige, at man lader sig noget af hvad man gør, det er mere kompliceret end det er. Det er i virkeligheden at tænke på den her tur rundt, at jeg har en analysefase, hvor jeg samler alle ting sammen, og vurderer dem, og forsøger at få mit verdenspillet så godt ved at hente noget information eller nogle støtter op af nogle mennesker, der ved noget om det her, der kan fortælle mig, er 50 af den her typen heldelser ved 1000 medarbejdere, er det for mange, eller er det okay? Fordi hvis det er okay, så kan vi ikke rigtig gøre noget ved det, fordi så er vi ligesom der, men det er konsekvensen ved at have 1000 ansatte, så har du 50 af den der slags. Sådan er det bare. Og så at vi får sat vores sikkerhedssystem op, både i daglig drift og i konsekvens reducerende tiltag, det er det vi vil kalde en beredskabsplan. Hvis nu det går galt rigtig, hvad gør vi så? Og så samler vi, skal vi have et system for at samme tingene sammen, så jeg henover året kan se, hvordan udvikler det her sig. Og så når jeg laver min evaluering, så kan jeg måske endda lave et i går så en besjæt for næste år, så at sige, men dem, der jeg nu havde 50 af, der må jeg altså kun have 25 af næste år, fordi jeg vil være en rigtig god arbejdsplads. Jeg skal bruge 10.000 kroner på at gøre det her, så har jeg en mulighed for at reducerer det her fra 50-25. Så det er muligheden, eller måden. Så man kigger på, hvad kan jeg gå galt? Hvad kan vi gøre for at forhente dig at det her, det går galt? Ganske simpelt. Vi låser vores dører, vi låser vores biler, der er da ikke nogen, der steller det. Vi markerer, der hvor vi har trappet træn, vi kan falde neder, vi sørger for, at der er lys i lampen, vi røder op, skål og kost, det har redet rigtig mange. Men alligevel, så ved vi, det her, det kan gå galt. Og hvad gør vi så? Hvis det nu går galt alligevel? Hvad er det så, vi gør selvfølgelig for at tage sig dem, det kommer til går galt på? Men hvad gør vi så efterfølgende? Har vi så en organisation, der kan gå ud og give en information, til at sige, vi har haft de her situationer, vi har analyseret til det her, der går galt, de vil sige for fremtiden, så det her er en ny måde at arbejde med på den måde. Hvordan holder vi øje med det? Hvordan laver i den her registrering, der helt sen følger med at sige, at vi har de her hendelser? Det er ikke nok kun at tage dem, der bliver sandt til forsikringen overhovedet, indtil at tage dem, der også ikke bliver sandt til forsikringen. Og måske en af dem, hvor det bare tilløbte til det. Så de får det rigtige billede af, hvad er det, der går galt her? Og så igen, når vi kommer til sidst, og vi gør status foråret, siger man, det her er ikke idén, okay, det passer jo faktisk til det budget, det her billede som vi har, det vi ser, det er nok rejelt det, der sker, når vi har et universitet, af den her størrelse og den her komplexitet. Og hvis det ikke er det, så rater man op på planerne, laver de indsatser, og så kører det bare en gang mere, fuldstændig ligesom det her fingeraftryk. Sådan. Simpel. Så ved jeg ikke, hvem er de her. Ja, men tak til Klaus, og tak til Pierre for deres godet oplek. Jeg vil lige supple jer med, at de Danske Universiteter har også et udbygget samarbejde indenfor Beredskæbsområdet, ligesom på mange andre områder, så har vi også et netværk på Beredskæbsområdet. Vi har Gule, Orangseve, Vakueringsveste på Aarhus Universitet, det vil jeg også se på Süddanske Universitet og Københavns Universitet. Men når det er så sagt, så har vi altså også valgt, at organisere os forskelligt, så det er ikke fuldstændig ens, det, vi har på de egentlige universiteter, men vi snakker givende lidt sammen. Yes, vi har haft tre oplek nu, og nu er der lige et par minutter til spørgsmål, hvor efter der er forplejning udenfor, og sin, jeg vil høre, at der er nogen, der har meldt noget ind, og hvis der er nogen for salen, som har spørgsmål, så kan der komme mikrofon rundt. Der kommer en mikrofon her, kan jeg se. Nu er den til. Der er en af spørgsmål til, om man kan anvende den årlige arbejdsmiljede røftelse i forbindelse med risikoverdiaringen. Er det planer eller beslutninger, eller er det noget, man drifter? Ja. Ja, men det er oplagt, at bruge den årlige arbejdsmiljede røftelse i forbindelse med det. Jeg ved ikke, om du vinder, at supere Claus. Ja, det er der selvfølgelig. Det er klart. Det vil være åbenlyst. Hvilke planaler er informationen, man kan få ind? Jo bedre er det. Jo bedre grundlager, man får at træffe den beslutning. Hvis jeg igen starter på clean sheet, da man ikke har noget som helst, og lænser at være, så er det vestmans kvindelses beste get. Hvad sker der? Jo mere information, man kan få på banen, jo bedre er det, og jo mere organiseret det her, det kan være, jo bedre er det. Ja, jeg er på her godt. Jeg hedder Anja, og jeg kommer for os med sæste. Det jeg egentlig spurgte til, det var, om man kan tænke, arbejdsmiljødryftelsen systematisk ind, og hvor er det så i den der, cirkel de passer ind, fordi man kan sige, arbejdsmiljødryftelsen handler om, at man kigger selvfølgelig bagud, og evaluerer det over, der er gået ud, og ud for det, som træffer beslutning om, hvad man skal arbejde med fremadrettet. Så det min spørgsmål gik på, det var lidt, men hvad er det så for en rolle, man har af de der fire faser du nævner? Er det der, man beslutter noget? Er det der, man evaluerer? Er det der, man planlægger nogle ting eller hvad? Der hvor man er, det er jo faktisk i den øverstate, der hvor man laver sin evaluering, og tænker sig, hvor I sidder i gruppen, og ser det her, der er sket. Hvad vil vi gøre ved det? Vi vil ikke gøre noget. Vi holder vores foren, og tænker, det går nok. Eller så, vi siger, nej, vi vil reducere det her. Vi vil gøre noget andet. Eller også, at det kunne også være, at man pusser for nogle nye arbejdsopgaver, som i virkeligheden tilfører nogle helt nye problemstillinger til arbejdsmølge. Så laver man tjene planer, og planerne de består af to ting. Den ene er daglig drift. Det vil sige heltidens den her mad, hvordan instruerer i min medarbejde, hvordan sørger for, at de ikke kommer til skade, eller der sker noget, og så den anden, det er vist, at det så går galt. Hvad gør jeg så? Når så man har implementeret det, på baggrund af den snak, man har haft, hvor skal jeg sende det her hen? Hvis jeg står pludselig, og ser, hvem skal jeg så fortælle det her til, på en nem og elegant måde, så vi kan få informationer under samling. Når man har de her informationer hernede bunden, så kommer vi til de her 360°C evaluering, og 360°C det er mindent med, at man skal tage hele kompasser rundt, og sige, okay, så det her, der er virkelighed, sker. Nogle gange, så kommer man nu til at sige, men vi har nogle risse sige her, de har de her konsekvenser, og det er bare en del af det, vi gør. Eller også, nej, vi er nødt til at gøre noget af det, og så går den virkeligheden op i den øverste igen, og så evaluerer man at prøve at finde en ny plan, og så kører den igen, så den kører sådan her. Og som jeg sagde, så er det ikke nødvendigvis noget, man kun skal gøre en gang om året. Man kan sagtens gøre det her, på en hurtig elegant måde. Hver gang man mødes, eller hvert kvartal, eller hvad det nu er, man kan gøre emner, og sige, men kvartalet her, der er insatsområderne. Det her, og næste kvartal, så er det sådan her. Og jeg kan lige supplere med, at de schema, der er vist her, de er nætter blevet lagt på vores hjemmeside, og det er jo så et tilbud til arbejdsmiljøorganisationerne, at de kan anvende det her. Som sådan, så står, vi som bredskabsorganisationer, jo lidt på sidelige nab, hvordan I arbejder i arbejdsmiljøorganisationerne, men det her er i hvert fald en mulighed. Er der flere spørgsmål? Ja, men klocken er 10.30 nu, så holder vi en pause på cirka 20 minutter, hvor efter vi starter op på anden halvej. Tak. Ja, så starter vi op på anden halvej. Og sådan lige praktisk, så vil jeg tilføje, at vi har lagt nogle schemaer på hjemmesiden, og vi vil også lave nogle eksempler med risikoboleringer, og give nogle gode eksempler, som I kan blive inspireret af. Og de starte, som vi viser i dag, de vil blive sendet ud til de personer, som har tilmeldt sig i dag, og så vil de også blive lagt på hjemmesiden. I 2007-2008 er det funktioneret Aarhus Universitet med en række andre institutioner, store velfunkerende institutioner, som havde deres egne administrationer, egne beredskæbsplaner. Jeg og andre, vi fik til opgave, at lave en ensartning, noget ensartet, som galt for hele Aarhus Universitet. Blandt andet, at lave en alarmeringsinstruks, som skulle se ud på samme måde, ligegyldig om at befandse på gamle handshøjskole i M-drup, eller andre steder. Resultatet er blevet denne evokueringsinstruks, som hænger omkring 500 steder på Aarhus Universitet. I alt sin enkelhed går den ud på, at hvis det opstår en kritisk situation, så skal man stante eller begrænse ulykken. Man skal ringe 112. Eventuelt skal man evokuere. Det kan være en type hendelse, som ikke kræver evokuering, men det er muligt, at man skal evokuere. Derefter skal man ringe på Universitetets krisenummer, 7.15.16.17. Det var et nyt tiltag, vi lavede, at vi skulle have et krisenummer på Aarhus Universitet. Vi havde haft nogle tilfælde, hvor der havde været store hendelser på Universitetet, som var blevet behandlet lokalt, men som aldrig var kommet til ledelsens kænskab. Planandet havde vi en elevator ulykke, ganske kort herfra, som vi så kunne se i tv-avisen om aftenen. Det er jo uheltigt. Vi har fået det her alarmeringenummer, som deltager til hensigt, at sørge for at få fuld information til ledelsen på Aarhus Universitet, men også et nummer, som man kan ringe på, hvis der opstår en akutsentration. Når man ringer på det her nummer, så ringer man så til et krollcenter hos Sikurtas, som vi har lavet en aftale med. Man får vide, og jeg har lige testet den her til morgen, at det er Aarhus Universitetes alarmeringenummer, og det er altså en vagtperson, som tager imod besked. De har nu det klare instrukser om, så de skal ringe til de krisevakter, som der er på Aarhus Universitet. Vi har et antal krisevakter på Aarhus Universitet, som vil træde karakter, når vi så bliver ringet op. Det er et set-up, som har fungeret nu i en 5-6 år, som egentlig er ganske velfungerende. Der er omkring 5-10 opkald på Universitetes krisenummer om året langt. De fleste er småhendelser, eller også alarmersom er gået i gang. Det er rigtig tids, når de studerende holder fester, så bruger de sådan nogle røgmaskiner og sådan noget, og så kan man risikere, som krisevagt at blive ringet op klokken to om natten. Så den type hendelser bliver det også brugt til. Men der er også alvorlige situationer, og jeg vil nu give ordre til Universitetets presse og kommunikationschef Anders Korall, som vil fortælle noget omkring kommunikation ved krise. Tak for det, er jeg på. Jeg vil klare, at jeg ikke har kunnet være med hele dagen, men det er skyldsens set, at jeg lige har været ved at håndtere en lille krise. Og hvad består den sig i? Den består i, at der lige er kommet et nyt udspil for regeringen, der siger, at vi skal begrænse optaget af international studerende, med cirka 1000, og hvordan påvirker det så også. Og derfor skal vi ikke begrænse dem med 180. Danske universiteter skal begrænse dem med 1000 til 1200, men det er jo noget som for store konsekvenser for vores forløb og for hele vores ingenørsatsning osv. Så det handler også meget om kommunikation. Det jeg vil sige noget om i dag, det er dels de erfaringer, som vi har gjort os i forbindelse med de bumpet trusler, vi modtog i 13, og som egentlig var årsagent, se, at vi rigtig satte fokus på det her arbejde med, hvordan vi skulle arbejde med krise- håndtering. Nu skal jeg lige høre, at den her fungerer bare, så jeg trykker på Yes. Jeg vil starte med at snakke lidt om, hvad en krise egentlig er. Jeg vil ikke om, da nogen af jer har en idé om, hvad forstår man egentlig ved en krise? Hvad forstår du egentlig ved en krise? Det er en af mine fuldstændig rigtig. Det er en situation, man er nødt til at håndtere ordentligt, og måske har vi også lidt en krise her, fordi hvorfor er det, vi sidder så spredt, når vi kunne sidde hernede alle sammen og høre hinanden. Men jeg skal prøve at gengive, men det er også sådan, at vi definerer det. Jeg har skrevet her, at det er en ufrauselig større trusle, som har en negativ indvirkning på kontition, som ikke håndteres. Det er nogle af de ting, som gør, at det kan være svært at arbejde med en krise. For at det ikke er muligt at håndtere den, så ender vi ofte i noget af det, som vi definerer som en dobbelt krise. Det er, hvor tingene begynder at udvikle sådan en nærmelsk, som sådan en domenobrykker, der falder, og så står vi der og skal håndtere flere og flere situationer. Er der nogen, der har i eksempler på ting, der hvor vi ikke håndterer dem, som så er, det kan jeg måske spørge dig om, har du nogen eksempler? Nej. Jeg skal senere komme ind på nogle af de ting, der udviklet sig også som en dobbelt krise ved de bombe, trusler vi mod to dernede. Men det er næsten klassisk, at hvis ikke man får håndtere kriserne for starten, så kommer der andre kriser, konkassionskriser, hvor der bliver stillet spørgsmålstegn ved organisationen, ved vores beredskab og i det hele taget. Så det er derfor utroligt vigtigt, at vi får håndtere det korrekt for starten. Hvad er det så, vi har for nogle roller? Jeg kan sige, at jeg er et væsentlig omdrejspunkt, eller en af mine medarbejder er et væsentlig omdrejspunkt for den kommunikation, der foregår. Jeg har kontakt med Ledesen, som selvfølgelig hele tiden løbende holdes og orienteres, og det vi gør, det er, at vi laver en lille stap af medarbejder, som sidder og håndterer det. Og hvorfor gør vi så det? Det gør vi, fordi den første kommunikation er helt afgørende. Der er en ting, og hvis jeg ikke det kan være andres, så har jeg været inde på det tidligere dag, men når nu, at vi har en krise, som involverer politi, brandvæsen eller andre myndigheder, så er det jo myndighederne, der er ansvarlig. Altså, vi anmelder en bumpetrusel eller en brand, og så er det sådan set myndighederne, der tager, der styrer håndtering, skal der evakueres, skal der ikke evakueres, eller hvad skal det få over til. Men vi er så med til at sikre, at den kommunikation, der går, deles til vores studierende, deles til vores medarbejder, og deles til omverden, at den er korrekt også i forhold til situationen. Jeg har skrevet ned, og så kan jeg måske undergevre, hvorfor er sociale medier egentlig den, vi prioriterer højst, og det er det simpelthen, fordi, at det her omverden bræder sig lige nu. Altså lige så snart, der sker noget, og der sidder nogle medarbejder i et auditorium som her, hvis der kommer røg ud af forstærkeren herhende, eller et eller andet, eller der går egentlig noget her, så er der nogen, der ligger det ud, og så har vi saget, derfor skal vi være enormt hurtige med den første information, der kommer ud. Det skal jeg senere give nogle eksempler på. Vi har også vores hjemmeside, hvor vi lægger op med banner, altså det er den øverste nyhed, og så samler vi i forskellige links, relevant information om krisen, som man hele tiden kan gå ind og følge, hvad der er sket, og hvor vi er på vej hen. Jeg vil under normale omstendigheder eller anden tage ud til det sted, hvor det foregår. Der vil der som regel være en indsatsleder, som har overblikket over situationen i det tilfælde det politiet, så sidder der en der, som jeg koordinerer med, og sørger for, at kommunikationen bliver den rette, og at vi kan kommunikere ud på den rigtige måde, og at vi kommunikerer for det rigtige sted. Politiet har ændret lidt måde, og ager på tidligere, hvad de første bumpetrusler, vi havde, der var det på årstedet, de sad og styrede det hele, det havde de en, hvad skal man sige, en kommandocentral der. Den har de sådan set flyttet ned i byen nu, og det har jeg ikke gjort det nemmere samarbejde med politiet, fordi det gør det, som jeg oplever i hvert fald, noget svære, at de hele tiden skal have koordineret med, hvad der skal siges ned i byen, og ofte har de meldt noget ned i byen, som ikke er koordineret med os. Så det arbejder vi lidt med, men det er sådan, vi arbejder. Så er vi selvfølgelig, som jeg sagde før, i kontakt med ledelsen og den lokale ledelse, og vi er også i kontakt med de ansvarlige personer, der er ude på de institutter eller de områder, som hvor det nu får at gå. Så vil jeg lige fortælle lidt om, hvad skete der egentlig her i 2013? Der havde vi to bumpetrusler lige efter hinanden, og I kan sikkert huske dem, jeg, der var her, for det var ret skelsættende. Det var første gang, i hvert fald var det første gang, for mig, at vi havde bumpetrusler, og det fanns det ned på Fulesang Salih. Den første gang var vi meget uforberedt. Vi gjorde sådan set det, vi syntes, vi skulle gøre, men vi havde ikke vores organisation på plads. Og det handler også lidt om, hvordan bliver sådan en trussel modtaget, hvad tænker folk, begynder man selv at evakue, eller hvad gør man osv. Men ret hurtigt blev politiet alarmeret med den første trussel, og så gik der næsten en time, hvor de diskuterede om den trussel, vi havde fået, var alvorligt nok til at evakuere folk, eller ikke evakuere folk. Det gjorde det, fordi de skulle have diskuteret det her med deres speciale folk, og de sidder i balleroptorier i nogen af dem, hvor de hele tiden diskuterede, at det her er trusselbillede, vi skal tage alvorligt. Og det gjorde, at da vi så ind i evakueret, da så havde folk til eksemen, gjorde den anden ting, så gik det pludselig meget hurtigt, så skulle de bare ud, og de skulle bare efterlade alt, hvad de havde stående derinde. Det var tasker, det var jakker, det var alt. Altså de gik stort til lige fra eksemen og ud, og det gav selvfølgelig en frygtelig frustration, fordi det var computer, det var personlige egendel, det var alt muligt andet. Det var den ene ting. Den anden ting var så, da de der bombehundes gå ind og gennemløge lokale, så kunne de næsten ikke komme igennem lokalerne, fordi der lå jo madpakker i stortet alle de der tasker. Så det tog en frygtelig tid inde, at vi kunne med lokalerne klere igen. Så vi lærte også noget af det, og politiet lærte også noget af det, og det er noget med, at man skal lige tage sin personlige egendel med ud, men ellers foregik det faktisk meget stille og roligt. Vi fik en meget dårlig omtale på det. Vores første reaktion var, vi skal have fat i de studerende, hvordan får vi det på UHA? Har vi malinglæster på dem? Så skulle vi hen at finde ud af dem. Det tog en krig, og i det hele taget så kørte kommunikationen allerede derude, og mine telefoner stod ikke stille, fordi jeg vil næsten sige, at medierne var der før politiet, og de rapporterede hele tiden fra steder dernede. Vi fik en rigtig dårlig score, PR score på minus 8. Vi ligger sådan normalvis på cirka før, så det er rigtig dårlig på den her. Så satte vi os ned og fandt ud og sagde, hvad gik der egentlig galt? Hvorfor var det, at kommunikationen gik fuldstændig fløjten, og at det udviklet sig til en dobbelt krise? Det der skete var, at der var en enkel studerende derinde, der sad og twidlede om, at nu er hun siddet en time og ventet her, og hvorfor er hun ikke blevet evakueret, og der kunne have været sprunget en bombe, og så videre. Hun følte sig dårlig informerende. Og vi kunne godt sige, det er politiet, der tager ansvar for det her, men det, at vi ikke var ude på de sociale medier med det samme, det gjorde som hen, at vi kom bag efter strømmen. Og en, et twidt, gav anledningen til, ufattelig meget dårlig omtale. Så anden gang, så tænkte vi, det skal være løgn. Vi var ude på de sociale medier med det samme. Vi fik informeret dem på en ordentlig måde, og vi fik sørge for, at alle følte sig godt informeret, både dem, der var til stedet, og medierne og det hele. Vi fik sådan set meget rås for vores omtale, så vi gik sådan set fra en omtale par minus 8 til plus 10, og det er meget i set, når vi handler om krisen. Så det er det, vi skal være. Det er det, folk henter deres informationer i dag, og det var godt, at vi lige fik rettet op på det. Vi lærer det rigtig meget af første omgang, både hvad angår vores organisation, vores kommunikation internt, men også vores kommunikation ekstern til dem, der skal bruge den. Det er bare for lige at give nogle eksempler på, hvor mange der egentlig læser sådan noget her. Sammen med set har der været... Vi gjorde det op til brutolæset tal på 21 millioner. Og det var altså ret mange. Og der har været 27 negative og 265 neutrale. Og de der grunden til, at vi fik ventet fra de mange negative til de neutrale, det var simpelthen, at vi blev bedre til at være ude med det samme, med de rigtige informationer på det rigtige tidspunkt sammen med politiet. Er det nogen spørgsmål? Godt, jeg fortsætter. Nå, hvad gør I? Hvad gør I, hvis udlegen, eller hvis det er derude? Ja, men Anders var lige inde på det før. Der længere skeme er derude. Man bare får lige at sige, noget af det, som jo er væsentligt, det er, at man overholder de vigtige grunder eller det er, det vil sige, kommer der trusselsprøv ind, hvordan håndterer man de telefonopkald, der kommer med trusler, eller osv. Altså noget af det, der er vigtigt, det er, at man skal tænke på, at i det øjeblik, der kommer trusler af den ene eller den anden karakter, så er det vigtigt, at vi overlader det til politiet, og at så få som muligt har viden om det her. For eksempel, så er det enormt vigtigt, at politiet, når de modtager den, kunne være, hvis det er et brøv, der kommer, at de kan gå det igennem for at sige, om der er fingeraftryk eller andet, og derfor skal man ikke sende rundt til en samlede flok, der skal sidde og åben den her, det skal man ikke stille roligt over og vente på, at de kommer og hindrer det. Man skal heller ikke begynde at kommunikere rundt til andre end de nære medarbejder til sin chef, eller til krisestaben, at der er intrusen. For det er enormt vigtigt, at det er politiet, der gør det her arbejde. Vi skal ikke begynde at agere leder af den her insats. Og så er der selvfølgelig nogle andre situationer, hvor man brænder lignende, hvor man skal håndtere anderledes, fordi der skal folk ud og infart, men det kan også være, hvis der er udslip i vores laboratorie eller andre ting. Men ved de der trusler, der er det vigtigt, at vi i hvert fald, i første omgang sørger for, at politiet kommer til stede, de tager action på, skal vi ikke være queer folk, eller skal vi ikke være queer folk. Det er ret vigtigt. Ja. Og så er det det der med udtalelsepressen. Altså, det har vi også været ude for, at der kommer et brev ind, og så to minutter efter, står der en journalist ude, fordi de spreder sig lynhurtig nogle gange, fordi vi også selv lægger det ud på sociale media. Vi har fået en trusling sådan til verden. Så står mediaen dernede med det samme, og der er nogen, der begynder at udtale sig. Lad være med det. Lad være med at sige til os, til jeres kollegaer, de der udtalelser om, hvad der er kommet med trusler, hvorfor, hvor når, og hvordan. Det skal jeg overleve til politiet, og dels til os, som samarbejder med politiet om, hvad kan vi sige, og hvad kan vi ikke sige. Det har utroligt stor effekt for den måde, som de håndterer det på, og en eventuelt opklaring af sagen. Så det var sådan set ordene, har jeg ikke brugt et kvarter, næsten. Men spørgindelig løs. Vi tager spørgsmålene til sidst, så du får ikke lov til at få spørgsmålene lige nu. Det er svært, fordi vi har et strandprogram, og jeg kan lige tilføje, at den fjerde bumpetrusel, som vi havde her for et par år siden, der havde politiet valgt nye forholdsregler. Så der skulle vi ikke lave de her store evakueringer. Så det har vi også lært. Men tak, Anders. Og vi går nu videre i programmet, og nu skal vi videre til punktet omkring varsling og evakuering, og det er Per Bruster kommer på. Yes, varsling og evakuering på EU. Man kan sige, at det er jo nok et af de emner, der fylder allermest på, når vi snakker om det sikkertesarbejde der. Og det er også et af de emner, som bliver diskuteret livligt, og det er et af de emner, som alle var flere end holdning til. Det er også et af de emner, som vi lige så godt kan sige, er for nogle mennesker utryggskabende, fordi man måske har et eller andet billede af, at den bygning, jeg opholder med, den er ikke sikker at opholde sig i, fordi jeg har lige været i en anden bygning, hvor der var masser af sikkerhed, og den her bygning, der er da ingen gang varsling eller noget. Det er så ledes, at bygningsmassen, som jeg nevnt tidligere, den er meget, og det er ikke negativt ment, uensartet med hensyn til sikkerhed, fordi som jeg har også nevnt, så har vi en stor bredde i, hvornår bygningerne er lavet, når de sidste er renoveret, hvad de bliver anvendt til. Så derfor vil vi også se, at når vi snakker om varsling, så er det meget forskelligt, hvad for noget udstyr der i bygningerne. Jeg skal være den første til at kende og sige, hvorfor vi ikke bare er talevarsling i alle bygningerne, hvorfor vi ikke bare er etableret det ensartet i alle bygningerne. Og det må vi nok sige, at det er selvfølgelig blandt andet et økonomisk børsmål, 750.000 kvadratmeter, mange af de steder, hvor vi opholder os, må vi sige, at det er ikke vigtigt, eller nogle steder er det mere vigtigt end andre steder, nogle steder er det mange mennesker, nogle steder er der få mennesker. Og det er jo også noget af det som lovgivning den regulerer i dag. Og når vi så begynder at snakke om uensartigheden, så vil sige os, hvad for nogle typer har vi på Aarhus Universitet? Hvad for nogle typer af varsling har vi? Jamen, så vi kan tabe dem fra toppen med top eller art of state of art, eller hvad vi kalder den, sådan en bygning som den her. Jamen, I kan se rundt omkring, der sidder der hvide højtaler, runde hvide højtaler. Herinde er der talevarsling, fordi det er en nyere bygning. Det er en bygning, som er godkendt til mange mennesker. Når den er underlagt, det vi kalder de driftmæssige forskrifter, for forsamlingslokaler, det vil sige lokaler, der er godkendt til mere end 150 personer, så er det også et krav, at der er enten tale eller tonevarsling. Alle nye bygninger, hvor der er godkendt til mange mennesker, stiller man i dag krav om, at det er en bygning eller tonevarsling. Så den ene type vi har, det talevarsling, en stemme, der fortæller, du skal gøre så den og så den, der opstår en kritisk situation i bygningen, forlade bygningen via nærmeste ind eller udgang, og går til samlepladsen. Du vil blive geitet af samleplads eller undskylde evagueringsleder og samlepladsleder. Man har forsøgt på Aarhus Universitet at få så ensartet en besked i alle de bygninger, så er det den samme besked, jeg får i alle de bygninger, hvor der er talevarsling. Det er den ene type, en anden type, det er tonevarsling, som vi kender, og også, når der sker en eller anden situation, så går der en eller anden sirene i gang, der fortæller, at den fortæller, at der er et eller andet, der er galt, og ulemten ved tonevarsling, og på grund til man går mere og mere over til talevarsling, det er selvfølgelig, at når der er en eller anden sirene, der går i gang, hvad betyder det så? Hvad betyder den her høje skinger og tone? Hvis den er så høj, som der er i nogle bygninger, så giver det hele sig selv, for man kan ikke kalde ud af vejen i bygningen, så går forladmet i bygningen. Men det er den her tone, der nu er. Trænetet interntiv, det er, at der er ingen ting er. Det er det også i mange bygninger. Det vil sige, at det er os selv, der skal konstatere, at der er noget galt, det er os selv, der skal i værksælde evagueringen, ved råb eller på anden vis. Så vi skal sørge for, at vi og vores kollegaer, og de studierende der i bygningen, kommer ud på en sikker måde. Og som mitte kommer til at tale om senere, så er der så også nogle steder, hvor man har lavet andre former for opmærksomhed signaler. Det er det allervigtigste, når vi snakker om det her, det er jo, at vi ikke sidder med en forvindning om, at Dan Højtaler, der fortæller os, at vi skal forlade bygningen. Vi ikke sidder og forventer, at der er en eller anden signal, en høj skængere tone, der fortæller os, at vi skal forlade bygningen. Men, at vi rent faktisk forholder os til, hvad er det for en sikkerhedsdag i bygningen. Og vi skal være de første her, at kende, at ved det, at der er en uensartighed og en kompleksitet, så er det også rigtig svært at sige, nu går jeg ud af den her, eller det her auditorie, går ind i napebygningen, og her er det hele, og jeg ved, hvad Flanners har arbejdet meget på det her med, og siger, kan vi afskælde os ud af det, kan vi sætte skildt op, nu går der ind i en zone, der ikke er evagueret, eller undskyld, der ikke er, hvad hedder det, varslet, nu går der ind i en zone, der er varslet, der er rigtig mange, man kan sige, muligheder. Det vi bare heltidens skal tænke på, det er 750.000 kvadratmænder. Vi skal sørge for, at det, der bliver lavet, det er også giver mening, det ikke er et eller andet, man kan sige en lille knupskydning, et eller andet sted, men det er også noget, som virker overalt, lige så vel som, vi så med hensyn, til den her, hvad hedder det, alarmeringsinstruks. Så, man kan jo sige, den vigtigste opgave, også for arbejdsmedjørnsstationen, det er jo rent faktisk, at når der kommer en kollega, og spørger, hvad har vi her, at man rent faktisk kan fortælle, ja men, vi har ingenting, eller vi har en helt masse, og det fungerer på den måde, så det ikke er i situationen, hvor vi skal have en evakuering, at det bliver en harplevelse, at når, det er det, vi har her, fordi det, det er som regel aldrig, specielt vellykket. Så derfor er det utroligt vigtigt, at vi, vi hver især, der hvor vi har vores faste opphold, forholder os til det. En anden ting, som også er rimelig vigt, det er, at, nu vil jeg ikke, om jeg laver mærke til dig, ikke igen, så nu små røde brændtryk. De brændtryk, der har man på Aarhus Universitet, gjort en stor indsats, for at få afskildet, om det rent faktisk er interne varsling, eller ekstern varsling. Og der sidder en lille skilt over de her brændtryk, der fortæller, om brændtrykket, bare, men det sætter, varsling i gang i bygningen, eller, det både sætter, varsling i gang i bygningen, og det tilkaller brændvæsenet. Og det er nogle af de ting, som i hvert fald, er vigtigt at forholde sig til, så, at man igen, der hvor man har sit faste ophold, forholder sig til, at de her røde kasser, hvor jeg kan trykke på et brændtryk, hvad er det de rent faktisk gør? Og, man kan sige, hvis vi bare forholder os til den faktuelle sikkerhed, der er de enkelte bygninger, så er vi rigtig, rigtig godt kørende. I vil opleve, at på sikt, så er der flere og flere bygninger, og jeg vil skyde på, at om 20 år, så vil samtidigt, hvordan vi er der på Aarhus Universitet, have varsling, at den en eller anden nart, fordi, at det, der sker, lige som vi snakker om, med byggelovgivningen tidligere, hver eneste gang, at vi laver en større ombygning, så skal bygningen leve op til de nye kravet, der er i dag, og de nye kravet i dag, forder oftest, at der skal være varsling. Så I vil se, om det er lapbullier, om det er alt muligt andet, så vil I se, at der kommer mere og mere varsling i alle bygningerne. Yderligere ved jeg også, at der har været en pulle, her på EU, hvor man har lavet tiltag, til at lave varsling, altså rent interne, man har valgt frivillige anlæg også. Så der kommer mere og mere, men det er jo ikke nok, fordi, eller det er jo det, man gør det man skal, men der er nogen, der så siger, jamen for os, der er det vigtigt, at vi gør noget, og det er jo lidt, hanses trækant tidligere, med Hamu og Lamu, man skal lige sige det rigtig, ja, hvor der er noget, der kommer ned fra, og det er jo rigtig, rigtig positivt, at der er nogen, der egentlig ser at sige, hos os, vi kan ikke vente på det her, vi gør noget, og der er jo, blandt andet på BSS, hvor man har lavet den her fine app, som Mette vil komme op og fortælle om, hvor at man kan sige, det er jo et lokale tiltag, man har lavet, og når nu det er afprøvet, men så vil det jo give rigtig, rigtig god mening, at man spreder det ud på Aarhus Universitet, så at man alle kan få glæde, at de tiltag, der nu bliver lavet, men man kan sige hovedbudskabet, for mig i hvert fald, det er, at det vigtigste, det er, at vi forholder os til, hvad har vi, ikke hvad vi gerne vil have i morgen, fordi det er her og nu sikkerhed, hvad har vi, og hvis der sker noget, hvordan reagerer vi så, hvis vores kollegaer spørger, hvad er det, så vi fortæller dem. Det, hvad jeg, der er i tvivl om, hvad jeg har, jeg mener tilfatt i driften, driften, der står for jeres daglige drift af bygningerne, de er 100 metamester i det her, de ved lige præcis, hvad det er for noget teknisk set-up, der er i bygningen, og hvordan det kan håndtere os. Og hvis det ikke er nok, så kan vi så give tilfatt i Anders, så skal han være for nok, for middelbudskabet, så vi får den klarhed over, hvad der er i de forskellige bygninger. Midde? Yes. Ja, men jeg hedder Midde, jeg kommer fra OSPS-bygnings-service, og det var meget, der egentlig startede med at få den idé med en app, så skal jeg jo lige se. Der, og til dem, jeg da ikke kender appen, så kan jeg lige kort fortælle, at den brugte jo i vakueringsyvelser, og til reale vakueringer. Det er mening, at den skal supple, at det er eksisterende beredskab. Det er ikke en erstatning, så det vil ikke sige, at vi nu begynder at udfase, der hvor der er i stille og talevarslinger i dag. Den skal kun supplere det. I dag er det udvældet personer, der kan sende tryk på knapen, og sende varslingen afsted, og det gør os via PUS, og SMS og mail, at man kan tilmelde sig i dag. Og i dag, den dækker OSPS-bygninger, i både OSP og i Herning, og så er det meningen, at vi forholdsvis nemt og hurtigt kan sætte flere bygninger på, så vi dækker hele OSPS-bygningen med tiden. Men baggrunden, som både andre, så bliver så sagt flere gange. Det er den her med, at der er altså talevarsling eller alarmeringer i alle bygninger. Så ofte så vil det jo være folk fra bygningsservice, driftsfolkene, der lever rundt, og banker på dørene, og så er det mening, at det skal sætte hele konceptet i gang, hvor at medarbejder og studierende også selv sig ansvar for at give meldingen videre, så alle kommer ud af bygningerne. Så vi er også, vi sætter sig ned og så på den her, det behov, der er for effektivisering i forbindelse med kritiske situationer. Vi overvejede, om man kunne sætte en mail op, så må der komme en mail op, den popper op på skærmene ved de fleste. Men der er også rigtig mange, der har slået det fra, at man ikke får en pop-up mail, det er det for styrende, når man sidder og arbejder. Så vi er også bange for, at den vil simpelthen også måske svømvekke i alle de mailster, der kommer ind. Desuden så vil det heller ikke ramme de studierende, da vi ikke har mailinglister, som der også blev sagt tidligere på de studierende. Så det ville kun være medarbejderne, vi ville kunne ramme. Så derfor så gik vi i en tænkebox og tænkte, en app, det kan alle installere, også med de sociale medier, som der blev nævnt, at det bare var en frem. Derfor så tænkte vi, en app, det må man kunne bruge i den her situation. Fordi vi kan nå rigtig mange menneske hurtigt, og det er både medarbejder, studierende, og gæster til universitetet. Og så er det jo ikke bare lige en idé, vi har fået i går, den har været længere under vejs. Det er efterhånden tre år siden, at vi først fik ideen. Og vi har så lavet en arbejdsgruppe, vi har siddet sammen med andres fra bygninger, og vi har siddet representanter fra Osp. SIT, fra Osp. S Kommunikation, og vi har også i bygningsservice. Og ja, det var så som tak, december 15, vi startede med at få ideen, og så begyndte vi at holde inledende møder med, hvem kan hjælpe os med det her, hvilken vej er det, vi skal gå. Vi havde blandt andet nogen, inden som arbejder med brændalomering på dørene, hvor de havde allerede rednet en app, der var sat op til, hvis der går en brændalarm, så får man beskedet på sin telefon. Men vi tænkte bare, den var ikke, altså den var løst meget fast, vi havde brug for lidt nogen andre ting, til at tilpas vores størrelse, og de forskellige situationer, vi kunne ske og skulle bruge den i. Så vi gik af, vi havde fattiget en udevikler, en app-udvikler, som har hjulpet os. Vi har haft taget samarbejde med ham, i vores arbejdsgruppe, vi har testet appen, vi fik en version, som vi har kuntidigt avvurkeret os lystigt med, så for at se om det har både kommet et kursbesked om, der kom mail om, der kom sms igen. Og så har vi, når vi først havde en app, der virket, så havde vi også et stort arbejde med, at der var nogle, der skal kende den her, for at de kan hente den. Så vi har haft kommunikation på, til at sende mailtud, medarbejde og mailtud, nyhedspræve. Vi har også været på Facebook, til at ramme de studierne. Vi har fattiget i rusurnene, nu her har vi fået rusinstrukturen, til at lide nevnten for alle de nye studierne også. Så det startede vi med allerede sidste år, i august, da de kom. Og så havde vi også, det var så på hos BSS, der havde været præsentert for FAMO, og efterfølgende er den også, man præsenterede i HAMO. Så det er op på øvrigt niveau, i Miljøorganisation, at de er bekendt med den her app, og var meget interesseret i, at de selvfølgelig skal ud. Men vi har forlåget at arbejde, videre med den endelse, videre på BSS, så vi har en app, der virker. Og den dag i dag, så tester vi stadigvæk på den. Vi har brugt den i fem øvelser, indtil i dag, i løbet af de sidste halvende år snart. Og vi arbejder også nu på, at vi skal have til for, at vi har allerede haft møde med hældtbygningsservice, så de har også nogle bygninger, hvor de mangler talevarsling i, og man interesserer, at det skal have den på. Vi har snakket med ARTS også, så det er en proces, der stadigvæk er i gang. Derudover så lige her, per første august, har vi fået nye udbyder på, den arbrændelige udbyd, eller udvikler. Den arbrændelige udvikler, var en indenkelte vansvirkksomhed, der har arbejdet meget med den her, men vi kan godt se, at den blev større og større, så der skal lidt mere sikkerhed endover, så vi ikke risikerer, at den pludselig virker, eller vi kan lave de rettelser, der eventuelt skulle være. Selve appen, der er nogle billeder her, hvordan den ser ud. Nede i bunden, der er der 5 minuer, på de her billeder, men det er fordi, at jeg er med i arbejdsgruppen, så den sidste minutterhende, den har alle andre ikke, for det er den, man bruger til at vakuere med. Men ellers er der, det første billede, det er, hvor man kan se de vassler, der har været, og billed nummer 2, det er ens egne indstillinger. Som medarbejder, der kan man tage SIDA-UID, så kommer navn og mail, og telefonnummer automatisk i 19, så skal man begnede, hvad vi ser det. Hvis man vælger, at man er gest eller studerende, så skal man selv skrive sit navn, SMS eller mail. Og man skal også huske, at aktivere PUSH, for ellers, så kommer det ikke frem. Vi anbefaler også, at man tilmelder sig mere end en kanal. Man skal ikke kun have PUSH på, fordi hvis nu, det var tænkt, at det skulle ske, den ikke kom frem, så er der en ekstra sikkerhed, at man så får internet, SMS eller mail. Og navnet. Den eneste grund til, at vi egentlig har indgivet, at man kan skrive sit navn, det er i forhold til, hvis der skal være noget backup service på den. Hvis den ikke virker, så kan man ringe till PSI, til support i dag, og så kan de slå en op, og så kan hjælpe med at rette. Så har vi den tredje, menylde og nydelighed, Alarm. Så har vi det jo også, siden Anders, han præsenterede. Hvad gør man i en nød-situation? Vi har satt ind, så man kan trykke på knappen, ring 112, så kan man egentlig ringe op direkte for den app her. Man spørger lige, om man vil ringe op. Ja, det vil man gerne. Og det er efter, at så den nederste, på den grønne linje, hvis man trykker på den, så ringer man direkte til AEUS-beredskepsnummer. Det er vigtigt, at man gør det i den rækkefælde, så vi har gjort det så intuitivt som muligt. Og endelig så har vi også lænkt op til Beredskepshjemmesiden, hvor alle informationer er samlet. Så det er ikke noget, man skal huske, hvor man skal hen. Hvis man har appen, så har man direkte adgang til de informationer. Den er så igendelt op i medarbejder og studierende. Så lige kort om dem, der kan evokere. Det skulle også gerne være så intuitivt som muligt, at man skal helst kunne stå i køn, ude i bilkæder med sin telefon, hvis man er med i krisevakten, og skal til at evokere, at så kan man hurtigt lige teste ind, hvad er det for en bygning, der skal evokeres, hvad er årsagen, og så tryk på send. Man skal helst ikke til at skrive en hel masse. Der er mulighed for at kan skrive beskeder. Man skal bare huske, den bliver ikke oversat, fordi appen, den er oversat til engelsk, hvis man har sin telefon på engelsk, så vil alle informationer understå på engelsk, undtændig i det manuelle felt. Det står i det språde, det bliver skrevt. Så der kan nogle gange, hvis der er nogen, der har engelsk, og nogen har dansk. Den kan godt blive blandt sammen, hvis man skriver manuellt. Det andet billede derover, det er jo så, hvordan det ser ud, den beskrivede, der kommer op både på mailen og på pussbeskeden, så vil den så sandet, når man åbner den. Og det vil også, nu står der så her, at det kan gå ret tydeligt, så man ikke har tvivl om det i en ude alai. Vores udfordringer har været let, da man var den for, når de studerede til at bruge den, fordi de skal hente den. Og der har vi også igen de sociale medier, så tænker vi også, det er en god vej til at ramme dem. Så vil vi også, når vi bruger den til øvelsen, så står vi også klar til at fortælle om den, fordi vi tænker lidt, det er igennem, altså, fremånd til månd lidt, at den også primært skal frem. Det har en medarbejder betale telefonen, de har pligt til at skal have den, fordi den altså dækker alle vores bygninger. Vi mangler stadig ikke for afklarteligt, hvordan, når den nu skal ud over BSS, hvordan gør vi så, hvem er det der, der står for at drifte den, og videreudvikle på den, og hvor skal ansvaret placere os hende, og hvem skal også finansere det. Og igen også, at det er noget af det allerviktigste, det er også, hvem er det, der skal trykke på knappen, fordi hvis for mange har adgang til at kage hver koere, så kan der måske komme nogle fejlmelinger og risikere hvordan det er utrofærdigt. Den skal altså kun bruges, når det virkelig gælder. Så derfor er det en vigtig ting, men det kan vi jo ikke lige sidde på BSS og bestemme. Abben den virker nu, den er meget, man tilvælder den bygning, man gerne vil evigere os for, eller man siger, man vil kun evigere os for bygningerne i Aarhus, eller man vil gerne have alt, hvad der er på Aarhus Universitet. Vi vil gerne have det mest optimale, det er, at den selv finder ud af, jeg er i den her bygning, derfor skal jeg evigere os. Så når jeg ikke er på arbejde, for eksempel, så vil jeg ikke få varslen, fordi jeg ikke er i bygningen. Den skal være mere intuitiv, med de lokationsdater, så man ikke selv heltidens skal tænke over, hvor er jeg hen, har jeg nu tilmeldt mig, eller har jeg ikke. Også igen den med skildningen om, er du nu en son, hvor der er talevarsling, eller er du ikke. Så det, vi også arbejder på, er det næmre, når første et lokationsdater også er med i den. Vi fortsætter også med at teste den aktiv, det er i testmiljø. Vi har, som også er nævntidlig ved, at det er det, vi ikke vil fik nævnt, men vi har lige skiftet udbyder. Og det gør også, en lidt større sikkerhed i forhold til de her test, fordi det er jo begrænset, hvor titlen er i brug. Vi har brugt den fem gange på lidt over og over, og det er altså først, at man vil kunne se, går beskedene nu igennem, for det gør, men det gør den, men når den så kommer ud i en større skala, så kan der være lidt udsikkerhed på det her i starten, om den nu også gør det. Så vi skal teste den meget mere, og så skal vi have kommunikert den ud, så folk kender den. Og det gør vi, som jeg også nævnte lige før primært, igennem når vi holder øvelser, hvor vi vil stå klar til at snakke om den her. Og øvelser, det vil andres, komme lidt mere ind på. Ja, tak til med det for information om appen, og jeg har været med på presidlinjen under vejs, og har set en app, der løbende har blivet mere og mere professionelt, og mere og mere driftsikker. Vi mangler en lille smule nu, endnu, som hun siger, for at den er klar til hele overhusuniversitet, altså al det her omkring, bagind, at få den aktiveret. Noget af det, som ikke er et suplevang, men som er en integreret del af vores beredskab. Hvor var det, vi havde den der peger henne? Så tager vi den her. Det, der er en integreret del af vores beredskab, det er konceptet med de gule og orangseveste. Overalt i bygningerne på Aarhus Universitet har vi opdelt bygningsmassen i evakueringsområder. Vi har også udparret samlepladser hvor man skal gå hen, når man bliver evakueret. Ganske kort tilgår konceptet for evakuering ud på, at bliver det usikkeret utrygt at være i lokalerne, så skal man evakuere alle, skal i bund og grund kunne træde i karakter, og kunne fungere som evakueringsleder til den gule vest på, og følge instrukserne, der står på den instruks i evakueringsholderen. Der står der, at man skal sørge for, at evakueringsområdet bliver evakueret, og tillstødende områder bliver for information om evakueringen. Man skal også sørge for, at der er en, der tager en orangsevest på og går ned på samlepladsen, og så er de evakueret gået ned til samlepladsen. Når myndighederne så kommer frem, så kan de se, at der er nogle folk, der er evakueret, der står på samlepladsen, og der er nogle folk, der er troligt karakter og taget vest på, og så skal man have yderligere information, så vil myndighederne typisk gå hen til dem. Vi afholder forholdsvis mange øvelser i evakueringen på Aarhus Universitet sidste år holdt vi 43 øvelser, 42 øvelser, og 5 øvelser. Så der er altså sket en færdig oplomsning i antallet af øvelser. På hjemmesiden der er der informationer om, hvordan man typisk afholder øvelser. Det kan være, at det skal være en varslede øvelse, det kan være, at det skal være en uvarslede øvelse, det kan være, at det skal være en stor eller lille øvelse. Der er inspirationer hente på på hjemmesiden og er i tvivl om det, så må I også meget gerne kontakte mig. Men når man har afholdt øvelse så skal man udfylde en øvelsesrapport og det er altså dokumentationen for at der er afholdt øvelse. Ja, det er dagens program faktisk, så nu skal vi til at samle op. Jeg har valgt et billede af en bro nede i Italien i Genova. For kort tid siden var der en stor bro på størrelse med en lillebætsbro der styrede sammen. Og man mener, at det skyldes dårligt ved ligeholdelse. At de her stråpiller stærkste at gå ned, at de ikke var veligeholdt. Hade man fået beretninger om, at det var dårligt veligeholdt. Ja, det tyder alt på. Det tyder på, at der var rigtig mange, der viste, at en ulykke vågende optrappning og alligevel så skete det. Så det vil jeg lave stå som inspiration til jeres arbejde i arbejdsmiljøudvalgerne med at arbejde med risikoboleringer med mere. Og så går vi videre nu og vil høre om der er kommet nogle spørgsmål. Eller så kommer der en mikrofon rundt her. Der er en, der spørger til, kunne man bruge appen til at få overblivet over antal personer i en bygning via mobil GPS ved en varsling. Man kan få overblivet over antal personer i en bygning via GPS ved en varsling. Vi går også til mikrofonen. Nu har jeg i forbindelse med den nye personlægte forordning. Der har vi jo... Vi har tættet om at arbejde med rysterne og fundet hvordan vi lige forholde os til det her med, at vi har bære folk om at oplyse deres maler i sms og navnet i hele tiden. Men der er ikke nogen problemer i det, fordi vi har et sikkerhedsmæssigt formål med at vide, hvem er det, der har den her app. Så vi må gerne... Vi vil aldrig gå ind og overvare, hvem er i bygningen. Vi vil ikke se på det, men vi vil gerne bruge noget statistik til at vide, er det studerende eller er det gæster eller medarbejder, der har den her app. I forhold til personlægte forordning, der er ikke noget problem i, hvis vi på et tidspunkt får lokationsdater tilføjet, at vi så også kan se hvor er der nogle hende. Vi skal bare huske det, og stadig ved kundmobiltelefonen, vi kan se, der kan godt være nogen, der har ladet deres telefonen ligge, mens personeren faktisk er gået ud af bygningen. Så vi kan bruge det til, og kig på det på den måde. Jeg kunne se, at der var et spørgsmål heroppe for salen. Hvad tager vi dem her først? Ja, jeg hedder Tina, jeg kommer fra Institut for Rætsmedicin, og vi er lokaliseret på Skype i Sygehus i lade lokaler, og jeg har lidt spørgsmål til appen, men jeg tænker det på et lidt højere niveau, end hvad med det måske ikke kan svare på. Jeg synes det er rigtig interessant, og flot styk afvejde, de har lavet. Jeg kan bare høre, om det var noget, man snakker hele AU, men det er også der i lade lokaler, hvor vi jo rejelt skal følge Sygehusets evakuering. Vi har også et ekstra nummer, vi skal ringe til, og alle de her ting. Hvordan, hvad har I tænkt her? Ja, det vil jeg gerne spare på. Vi har været ude at holde evakueringsvevulter på Rætsmedicinsk Institut, og det sker så i samarbejde med Skrejbes Sygehus Beredskapsfolk. Og umiddelbart vil jeg mene, at der er indtil hænder for, at vi bruger appen hos her. Som sådan, så er det stadig væk i testfasen hos BSS, men jeg vil faktisk mene, at det var oplagt, at den også bliver bredt ud til Rætsmedicin. Vi skal lige have en mikrofon på, fordi vi skal huske, at det bliver live streamet. Man skal bare lige huske, at det er stadig ikke et suplemang til Beredskapsfolk. Så der sker ikke noget ved hverfor en ekstra melding, siden om vi stadig skal følge de andre instruks, så er det okay at vide. Så tænker jeg, at det gør ingen skade. Ja, skal vi have det næste spørgsmål? Der bliver spurgt til, hvorfor laver man ikke bare en tætliste til AMU, i stedet for de her risiko-voderinger? Jeg tænker, at Klaus kan komme på banden her. I virkeligheden, noget man tjekker på noget, man har kigget på, eller har besluttet sig til, det skal være sådan. Risiko-voderingen, den tager jo lidt mere fat. Den kigger vi også på, om det her niveau, som vi ser, det er direkte, eller vi skal have det reduceret. Om der skal koste penge, eller hvad vi skal gøre. Så risiko-voderingen er ikke kun at konstatere. Det er også et træst beslutninger om, skal vi gøre noget på daglig drift, skal vi gøre noget på konsekvens reducering, altså beredskabsplanen, og hvordan reducerer, eller hvordan registrerer vi det, så vi kan komme til at tage det fat i igen. Som jeg sagde, det der er den største problemstilling i organisationer, det er, at det, som forandrer, ser ud til, at undermalet billede, altså man har 50 hellenser, og man har 100 ansatte, det vender de 100 ansatte system, det der skæver altid. Så det er helt normalt, at man kunne have en hellelse om året ved 100 ansatte. Det er op, når man ikke er vidt kun at lave tjektester. Man skal ind og lave denne risiko-vodering. Knyt der til, at I er under en løbende udvikling, husk den her med, at registri har det med at bevage sig op og ned af den her skala, og det er det, I også skal forholde jer til. Så begynder I nemlig at lave det, vi vil kalde rent riskustyring, det er, at vi begynder at se jer på, at registriene skal håndtere os på en anden måde, ligesom overflade vand, og pludselig så har hun lige med reducersplan, hvor der begynder at gå den anden vej. Så derfor risiko-vodering er vejen frem. Jeg har lige et enkelt spørgsmål mere her, der er kommet ind. Der står, kan man få instruktion til at bo hjertestarter? Jamen det vil jeg gerne svare på. Som jeg nævnte indledningsvis, så er det besluttet, at hjertestarter, det er et lokalt anlægende på Aarhus Universitets. Men derfor har vi alligevel noget information på vores hjemmeside. Jeg ved også, at de fleste hjertestarter, de har købt et bestemt sted, og jeg har været kontakt med vedkommende fornyelig, og de tager gerne ud og instruerer, og det gør de også uden omkostninger. Så har I brug for at få instruktion i Eibrun af hjertestarter, så til fat på, der hvor I har købt hjertestarteren, der kan man godt få nogen til at komme ud. For eksempel, give en instruktion til en afdeling, eller til et helt institut, til et fælles møde. Og så vil jeg da også lige opfordre, at man går ind på hjertestarter.dk, der ligger altså rigtig mange informationer, der ligger også et kort, hvor man kan zoom ind på Aarhus Universitet, og se, hvor de her hjertestarter er placeret. Lige nu, så går tryk for meget ud af, at de gerne vil have hjertestarteren placeret, uden for bygningerne, og vi må nok indenom på Aarhus Universitet, har vi rigtig mange hjertestarter inde i bygningerne. Men vi har altså også været udsat for turi og herverk, så det er lidt med overlæg, at vi er placeret nogle af dem indenfor. Yes. Er der flere spørgsmål? Godt. Ja, men så frem, der er ikke flere. Jo, der er det enkelte spørgsmål. Du skal lige have en mikrofon. Ja, jeg vil bare lige informere om, at på det seneste hamo-mødet i maj måneder, det kan fremgå at have fremretter, der kan man på FAMO og AMO mødet, inviter med det, for at se, hvad behovet er. Så hvis man ved det, så kan man gå ind og læse referater, eller tage fat i dem, der sidder i hamo. Yes. Men så vil jeg sige tak for fremmedlet, og fordi I vil komme til mødet i dag, afslutningsvis vil jeg fortælle, at i beredskab på Aarhus Universitet følger vi altid kende af afbrødere principer. Alle i værksatetiltag skal være trygghedskabende, genkendelige og lette at integrere. Tak for i dag.