 Jeg forsker i angstidelser, og særligt har jeg fokuseret på mennesker, der lider af det, man kalder socialforbi. Det er en lydelse, hvor man er bange for hvordan andre mennesker bedømmer en. Man kan være bange for, at de evaluerer i negativt, og så gør man en masse krumspring for undgående. Op mod 10 % af befolkningen vil på et eller andet tidspunkt leve op til kriterende for socialforbi. Det er en vældig handikapende lydelse, man oplever nedsat livskvalitet, man kan svær være gennemfør en uddannelse. På den måde er det vigtigt for mig at hjælpe de her mennesker, der har svært ved at navigere i livet og leve op til det potentiale de ellers har, for de angstlidelsen spænder ben for dem. Vi tilbyder i dag kognitiv adfastherapi til de her mennesker, og der er op mod 50 % der ikke rigtig får noget ud af terapien, eller hurtigt oplever at få tilbagefald. Så der er rum for forbedring. Det fedeste ved at foreske, jeg elsker den akademiske disciplin, jeg elsker den der stringent tilgang, hvor vi hver især følger en opskrift, vi er blevet mere eller mindre enig om, og hver især laver brækker, der giver et flot pussespil til sidst. Jeg håber, jeg kan drive det vigt både på mine egne vejene og på patienternes vejene. Jeg har en drøm om at blive en endnu bedre forskere, og jeg har en drøm på patienternes vejene om at de får den hjælp, som de fortæller at få.