 i celebrar el poder de fer aquestes jornades en aquest espai tan privilegiat, un espai malauradament símbol de la repressió franquista, no només contra la resistència antifranquista o la dissidencia, sinó també contra col·lectius i grups com les persones LGTBI o precisament per descontar la comunitat titana. El memorial que teniu aquí a la pantalla no tan sols per a les seves dimensions, que és un memorial de dimensions considerables, i per a la seva situació, que com veieu al darrere està a pocs metres del Bundestag, del Parlament Federal Alemany a Berlín, sinó també per a la seva simbologia com a eina de reconeixement i si voleu també de reparació. La maior minoritat d'Europa és veritat i veu tan petit, i què pot ser fet per comptar aquesta invisibilitat? Fins i tot treballem per construir una altra cultura de reconeixement per al futur. Gràcia no és nova. Romafòbia ha estat present per a tota la història europea. Roma persones han resistit discriminatory practices, discriminatory policies, han sigut persecutats i targetades. La memòria històrica és un tool essencial per fer discriminació, i també un tool crucial per reconeixement i reconeixement. Roma n'haurien d'arribar a l'esquadra, en què ells veuen el seu historià i et porten a l'esquadra. El fet d'arribar a l'esquadra és que la història de Roma de la hipotècnia d'Esquadra aprecia la reconeixement de la història. Dona-li unitas controls, per centrar en l'esquadra de la història de la història, i la repressió de la història de Roma Serveix. Puig dir un respectiu però que no poden ser capaç de portar a la història. La realitat de Roma és un objectiu. Pobre un objectiu per fer discriminació i reconeixement. El nostre objectiu és un refreshament de la història i de la història. la ciutadania, l'exclusió social i el racisme a la setmana passada. Però les dues fenòmetres separades, la ciutadania i el racisme, són clau. Les estereotypes sobre la Roma són fàcils per a polítics, i les pressa de pressa. La comunitat en Crèixia és molt diversa. Tenim 17.000 membres de la comunitat en Crèixia. La majoria del país té la mateixa organització. A Crèixia romània, la comunitat va ser founded més de 15 anys fa. I va començar a treballar amb la llengua. Sabeu quanti tant us van ser endissats després de la segona guerra mundial? Zero. A l'80 no no es deixaron hablar. El samudari pen, que és una paraula romano que vol dir genocídio, la mateixa en massa, l'olocaus, oblidat. No se puede crear ni feminismo, ni se puede hacer un análisis social, sin antes de construir lo que desde... desde realmente el colonialismo se ha creado. Y creíamos que era muy importante que las minorías empecemos a crear y a construir y a debatir nuestra propia historia. Porque nuestra historia se ha construido desde lo que los demás han pensado de nosotros. Oye, tal vez no tenemos una historia creada de nosotros mismos. Nuestra historia la han escrito otros. Des d'Eurom i Novak seguirem treballant i seguirem apostant per la memòria històrica i per seguir aprenent d'ella, per crear identitats col·lectives i memòries col·lectives.