 Det viser sig faktisk, at de største konflikter, som børn og unge har med deres forældre, de handler om skærmtid. Og den diskussion kører uden ret meget hviden, men med rigtig mange meninger. Jeg vil gerne være med til at skabe den hviden, som gør, at vi kan have den diskussion på en fornuftig måde. Jeg hedder Andreas Librodt. Jeg er ansat på Aarhus Universitet, hvor jeg forsker og underviser i alt muligt, der har med spil og sociale medier og online livet at gøre. Dansk forskningviser er i 2020'erne, så er alle børn og unge mennesker og nogen, som lever online og i det hele tæde har et liv, hvor det digitale og resten af tilværelsen flyder sammen. Så det er det med at snakke om at være offline eller online, det er lidt en boomer ting. Og det er det, min forskning i psykologi og lege og design, og i det hele tæde, hvordan vi mennesker spiller sammen fra dag til dag handler om. Som samfund, så bruger vi millioner af timer på spil. Og det hæver dem bare, fordi spil kan et eller andet psykologisk, som der er næsten ikke noget andet, der kan. Så i mit arbejde som forskere og underviser, så kigger jeg på, hvordan kan vi bruge det til noget godt? Et af de eksperimenter, vi er gang i lige nu, det er at kigge på, hvordan det er, at man præsenterer sociale problemer eller konflikter i et spil, for folk til at opføre sig anderledes. Det kan være, hvis man spiller som en lyserød, dinosaurisk i stedet forstrømmer sig selv, at man så bliver fjollet eller man bliver sød, og vi ved det simpelthen ikke. Men fordi der er så mange, der prøver på at bruge spil til dataensamling på internetet, til at underholde, til at lære folk noget, så er det mega vigtigt, at vi finder ud af, hvad gør det egentlig, når vi begynder at drøse ekstra lyd og ekstra grafik og ekstra historier, og ondt i noget, som egentlig er ret seriøst. Så det er noget af det forskning, vi sidder og laver lige nu. Da jeg var jo sidd op i 490'erne, så var man lidt nørt, når man spillede og spillede. Og det var en lille lukket kultur, og det var noget, hvor vi følgte os lidt himmelig og særlig. Men nu er det gaming og det hele taget online-liv, og fantasy er alt en slags kæmpe, kæmpe store kultur ting. Så jeg har i virkeligheden en af de gamle røgehuller, som husker ting fra, hvordan tingene var, da jeg var barn, men nu sidder og prøver på at forstå, hvad tingene bliver til i fremtiden. Hvad er spillet om 10 år? Vi ved det ikke, men jeg ved, at det forændrer sig, for det er godt nok ikke, hvad det var, da jeg var 10 år gammel.