 Якби не коровато, я не ходу, люди всі сміються, що я ходу по городі. Провіряю, воно корову там прибиваю по городах, так само йду. Переді, подивлюся, провірую, а тоді корову прибив, бо не дай Бог корову розірве і що туди. Палку цю ставила, вона вже упала, та палка цю дапалка. От ви коли і щось знаходи. Я беру, ставлю палку, так сказав мені, поліцейський. Намічаю, де воно, а тоді його гукаю, він дже забирає. Прийшов, забрал якусь бідвою, я не знаю, хто був такий, з якимось крилами такими. А такі маленькі, то я сама собираю їх. Я бачу, що воно осколки, всяка така, а ті розворвані воножти. То їх можна, коли у них там, трогати їх і все. Вони там стоят, хтось бі стоят, вони мені поки не мішають. А я заряді корови можу ходити? Нестрашно. Страшно, конечно, страшно. Страшно, ну. Я йду свою, воно запищало, я стала, подивилася, що воно таке. І все. Така. Там маски. Налан. Ви сюди, о, дивись так, сюди. Поні має, я не знаю. Налану, воно біром повинна воно.