 Jeg husker tydeligt den dag, at jeg skulle forsvare mit POD. Jeg var enormt nervøs op til, men selve forsvaret gik faktisk overraskende godt, og jeg var både stolt og rigtig glad bag efter. Og den erindringer, den positive oplevelse, det er noget, jeg har taget med mig senere hen, og som har hjulpet mig rigtig meget, når jeg skulle holde andre fordrag. I dag vil jeg fortælle jer lidt om positive og negativ e-rendringer, hvordan de adskiller sig for hinanden, og hvordan de positive e-rendringer faktisk er let at boostede i forhold til de negative, hvilket har en rigtig god indvirkning på vores mentale helbred. Men først vil jeg fortælle jer lidt om, hvad e-rendringer det er. E-rendringer kalder man med et fagudtryk for den selvbiografiske hukommelse. Og det er den særlige form for hukommelse, der handler om personlige oplevet begyvenheder i vores liv. Og det er med, at der adskiller den sig for andre form for hukommelse, så som for eksempel hukommelse for fakta, hukommelse for det, at kunne huske navn på en masse fodboldspillere eller hukommelsen for det, at kunne huske navn på hovedsteder i Europa. Men hvad er det så, vi husker eller best, at hvad er det for nogle e-rendringer, der står klart for os? Det er sådan, at det er det, vi kalder de fødselsmæssige intense oplevelser. Og det kender du sikkert godt for dig selv, det her med, at du husker både førsten af dit første barn, og måske dit bryllup, og måske en god eksamen. Men du husker også dengang, at din kæreste slår op med dig, dengang du dumpede en eksamen, eller dengang du mistede en, der stod nær. Så man kan sige, vi husker både positivt og negativt oplevelser rigtig godt, men der er også nogle væsentlige forskelle mellem positivt og negativt oplevelser, og det er dem, jeg vil komme ind på nu. Det er sådan, at der er nogle bajasse, som man kalder det med et farvet-tryk, i vores hukommelse, som skæver videre vores erendringer i en positiv retning. Og i denne her sammenhæng, der betyder bajers, at man måske vil forvente, at man huskede lige mange positivt og negativt oplevelser, fordi livet har både op og nedture, men sådan er det faktisk ikke. Det er sådan, at på tværs af en lang række undersøgelse, så husker vi cirka dobbelt så mange positivt og negativt oplevelser, og det har man vist på mange forskellige måder. Man har vist, at når man har bet folk om at skrive alle de rendringer ned, de kan huske, og bagefter vurderer med rendringerne, hvad positivt, negativt eller noteret er. Når man så har talt dem op, så ser man det samme mønster, at der er cirka dobbelt så mange positivt og negativt oplevelser. Man ser det også, når man spørger folk om at huske deres mest vigtige rendringer. Når man beder folk om at genkalle rendringer ud fra neutrale stegor, det man kalder stegorse-rendringer, det gør man for eksempel ved, at man beder folk om at huske rendringer ud fra et ord som bil eller som køkken. Hvis man gør det for rigtig mange stegor og for rigtig mange rendringer, og man tæller sammen til sidst, så ser vi igen det her med, at der er dobbelt så mange positivt og negativt rendringer. Så kan man sige, at det er en effekt, der skyldes, at det er noget, man bare ser i laboratoriet. Men nej, det er det faktisk ikke, fordi hvis man beder folk om at gøre det i deres dagligdag, giver dem en dagbog, som de har med rundt, og hvor de skriver de rendringer ned, de får i løbet af dagligdagen, og man så tæller op, at man igen ser ved det samme mønster dobbelt så mange positivt og negativt rendringer. Så kan man måske argumentere for, at det er fordi, at mennesketivet rent faktisk indeholder cirka dobbelt så mange positivt og negativt oplevelser. Og det kan man selvfølgelig ikke helt udlukke. Men der er nogen andre bajesses eller skavefredninger i den selvbiografiske hoekommelse, som også bidrager til denne her positivtidsbajes, og dem vil jeg komme ind på nu. Den første, det er den, man kalder fading-affekt-bajes, og effekt, det betyder, at denne her sammenhæng fødelsesmæssig intensitet. Det er sådan, at den fødelsesmæssig intensitet af alle vores rendringer, ja, men den daler over tid, og det kalder man med et fagudtryk, at den fader. Men hvis man sammenligner positivt og negativt rendringer, så er det faktisk sådan, at de negative rendringer, de fader hurtigere over tid, end de positive. Og det blev en undersøgt af et par amerikanske forskere, Richard Walker og hans kollega John Skaronski. Den her graf viser, at det er forskellen mellem negative rendringer, og den fødelsesmæssig intensitet, der er forbundet med dem, og så positive rendringer. Og det, de her to forskere gjorde, det var faktisk rigtig smart. De bad folk om at skrive ned, når de havde henholdsvis positive og negative oplevelser, og så bad de dem om at skure de her oplevelser på en skala fra fødelsesmæssig intensitet, og den skala gik fra 0, og så hele vejen op til 3, hvor 0 det var neutral, og så træ det var inden ekstremt fødelsesmæssig positivt eller ekstremt fødelsesmæssig negativ. Der efter så bad de her forstøstilitære om at genkalle rendringerne af de her oplevelser henholdsvis 3 måneder efter det er vist med den mørkblå farve, et år efter som er vist med den lysblå farve, og så 4,5 år efter som er vist med den grønne farve. Og det, de fandt og som grafen her illustrerer meget klart, det var simpelthen, at størrelsen er fallet i impulsionel intensitet, det var større for de negativt end for de positive rendringer. Der er så også en træde bajas, som spiller ind i forhold til denne her positivtidsbajas i vores selvbiografiske hukommelse. Og den kalder man for den subjektive tidsbajas. I kender sikkert godt til det der med, at man kan føle sig både meget ældre end man er, men man kan også føle sig meget yngre end man er. Og det er fordi, at vi mennesker, vi har både en objektiv tidsfornemmelse og en subjektiv tidsfornemmelse. Og det sammen gælder også for i rendringer. De kan føles som om, de er meget ældre end de egentlig er, og de kan også føles som om, at de yngre end de egentlig er. På trods af, at vi godt kalder deres reelle eller. Og det er sådan, at negativt rendringer, de føles som om, de ældre end positive rendringer gør. Og det er der to andre amerikanske forskere, nemlig Michael Ross og Anne Wilson, der har undersøgt, og de har argumenteret for, at det skyldes, at vi godt kan lide at skubbe de negative oplevelser væk fra os. Vi kan lide at distancere os fra dem. Så ledes, at de positive oplevelser, de bliver forbundet mere med vores aktuelle selvbillede. De her bajasis bevirker også, at der er nogle reelle forskelle mellem positive og negative rendringer, hvis man går ind og måler på dem. Og de her forskelle, de har især vist, at positive rendringer, de synes at være mere klare, livagtige. De huskes med flere sandseindtryk. Og så, når man har en positive rendringer, så føles det også i højre grad, som om man genoplever den oprindelige situation, og som om man mentalt rejser tilbage i tid til den oprindelige situation. Det her, det betyder ikke, at de negative oplevelser, de fortranges. Man husker dem stadigvæk rigtig godt. De bare ikke er så farvrig i som de positive oplevelser. Og det er også noget, jeg selv har været med til at undersøge i samarbejde med Dorte Bernsen. Og den undersøgelsen vil jeg vise her. Undersøgelsen viser nogle skoringer af positive og negative rendringer, fordi de har forskellige rendringsmål. Og det vi bad om i denne her undersøgelsen var, at vi fik folk til at genkale deres mest positive og deres mest negative rendringer. Og så skulle de besvare en rakke spørgsmål til de her rendringer, mens de fastholdte rendringer i tankerne. Og det her spørgsmål var, i højre grad synes du, du får en fornemmelse af at rejse i tid, når du har i rendringen illustreret med den mørkeblå farve. I højre grad føler du det som om, at du genoplever rendringen illustreret med den mellemblå farve. Og i højre grad går duftindtryk igennem i rendringen, illustreret med den grønne farve. Og det blev folk så bedt om at score på en skale fra 1-7, hvor 1-D er slet ikke og 7 er i meget højre grad. Og som grafen meget klart viser, så score den positive rendring, højere end den negative rendring på de her 3 spørgsmål. Så positive rendringer, de har altså nogle fordel i forhold til negative rendringer. Men negative rendringer, de har også nogle fordel. Det er nemlig sådan, at negative rendringer, de huskes som om de er mere akkurate, og de huskes også med flere detaljer, end hvad der er tilfældet på de positive rendringer. Så det, man kan sige, det er, at positive rendringer på en eller anden måde er boostet, mens negative rendringer er afdæmpet, men det er vigtigt i dem huskes bedre. Hvorfor er det så, at vi har de her bajses i vores rendringer? Det som forskere, de argumenterer for, det er, at det skyldes, at sendet forsøger at skabe balance, hvor det forsøger at dels optimere overlevelse versus optimere vores selvbillede. Det betyder, at vi rigtig, rigtig gerne skulle lære vores fejltag, men mens vi gør det, skulle vi helst ikke blive overvældet af den negative følelse, fordi vi vil også gerne have et positivt selvvær. Det er det, der er med til at sikre vores arts overlevelse, at vi har den her balance. Det, der har vist, er rent faktisk, når du går ind og måler på positive og negative oplevelser og ser, hvordan vi fokuserer vores opmærksomhed henholdsvis, når vi oplever noget positive og negativt, så ser man følgende, nemlig, at negative oplevelser dissentrerer opmærksomheden. Det gør de højst og syngeligt, fordi negativ emotion, det signalerer, at der er noget, der er farligt, at der er noget, der tror, at man skal være på vagt, og for sig fokuserer virkelig opmærksomheden ind på det centrale i begyvenheden. Mens med positive oplevelser er man da ikke nødvendig, at man er på vagt. Med positive oplevelser kan man bredde opmærksomheden ud, man kan lægge mærke til andre ting i omgivelserne, som kan være relevant på et senere tidspunkt. Og denne her måde, man centrerer opmærksomheden på i positive og negative oplevelser, den er så med til at påvirke erindringerne senere hen. Og det har jeg prøvet at illustrere med de her to billeder, når det er så, at man oplever noget som der er farligt, og noget, der tror, ja, men så er det helt naturligt, at man fokuserer opmærksomheden på det centrale. Nu kan man sige, at der ikke er så stor sådan synlighed for, at man møder sådan en tier i sin normale dagligdag, men det her noget, som har kunnet være en del af en normal dagligdag for urminsket, og det er da, at de her bajes, de antages at komme fra. Mens hvis man dermed oplever noget, som er rigtig positivt, og som er ufarligt, jo, men så kan man godt fokusere på det, fordi det er behageligt, men der er også plads til at fokusere på alle detaljerne rundt om, så en positiv oplevelse på den måde fremstår mere som en helhed. Så det man kan sige, det er, at negative oplevelser, de huskes, fordi de er rigtig gode i forhold til problemløsningen, at man kan huske, hvad der gik galt sidste gang. De minder en om far, de signalerer, at man skal være på vagt. De hjælper en med at undgå og lave samme fejltales igen, og så på en konstruktiv vis, så kan man sige, at de motiverer en til at arbejde mere målrettet. Et eksempel på det, som ofte er beskrevet inden forforskningen, det kommer fra et advis interview, der var med den amerikanske basketballspiller Michael Jordan. Han har berettet om, at dengang han gik på universitetet og var en del af universitets basketbordholdet, det er arbejdet, at han måske ikke altid så hårdt, han vilede enormt meget på sit talent, og tænkte han ikke, at han begyndte at træne så hårdt som de andre. Og sådan en dag så oplevede han så, at han faktisk ikke blev udtaget til basketbordholdet. Og han er beskrevet i denne her erindring, at han står foran Opslæsttavlen op på universitetet, og han leder efter sit navn på denne her list, han regner med det er her, men det er der bare ikke. Og han bliver overvældet af følelser, skuffelse, skam, og vrede over, at han ikke er udtaget. Og han har fortalt, hvordan den her erindring senere har hjulpet ham hver gang, at han skulle tage sig sammen til at træne eller til at løbe en ekstra runde, eller til at gøre noget ekstra. Så den her Martin-negative-rendring, den har faktisk været med til at motivere ham på konstruktiv vis. Og de positive oplevelser, de huskes derimod, fordi det er rigtig godt for ens selvvær, når positive rendringer bliver centrale for ens identitets og livshistorie, at man forbinder sit eget liv med noget positivt. Så bare det at sidde og tænke tilbage på de positive oplevelser i ens liv, det er også bare med til at skabe glæde. Det kender i sikkert også godt for os selv, at man tænker tilbage på, da man møde sin kæreste eller da man fødte sit første barn. Men det vækker dejlige følelser i en, og det er rigtig rart. Så man kan sige, at positive oplevelser, de på den måde, er med til at optimere ens selvblivet. Og det her med, at vi husker flere positive, at vi på en måde ser os selv i et måske let for idyllisk lys. Jamen det er godt, fordi at det virkelig gør, at vi får et godt selvvær, og har med det godt selvvær, så er det også med til at optimere ens sociale relationer. Og en sidste ting det er, at det her med at gå lidt rundt på en lysrød sky, jamen det gør os også mere vilige til at ture, tage nogle chancer, udfordre selv og udforske verden. Men hvad sker der så, når de her bajes, de ikke virker? Fordi der er faktisk nogen tilfælde, hvor man ser, at den her bajes med dobbelt så mange positive som negative rindringer, den bliver opløst. Det er sådan, at det her viser allerede, når man begynder at få det, man kunne kalde en mild til moderat depression, jamen så opløses denne her positivitets bajes. Mensker, der bare har blot en mild til moderat depression, jamen de begynder at huske lige mange positive og negative oplevelser. Og hvis I husker tilbage på den fæding af fægt bajes, jeg har også snakket om i starten, jamen så viser det sig, at fordi her mennesker, der begynder positive og negative oplevelser har været fætte lige hurtigt over tid, så der ikke længere denne her forskel, der gør, at man ser sig selv i et mere dylisk lys. Så man kan sige, fordi her mennesker, jamen, det er ikke fordi, at de har et mere negativt syn på verden, de har bare et realistisk syn på verden. Hvis man så går over til folk, der har en mere alvorlig depression, eller folk, der har alvorlige personlighedsforstyrrelser, hvor de virkelig har problemer med deres identiteter selvvær, jamen så begynder man at se en overvigt af de negative rendringer og en desideret negativtidsbajes. Det er selvfølgelig sådan, at for nogen af de her mennesker, jamen der kan det også forklare os ud fra, at de har oplevet mange negative ting, men det er ikke hele forklaringen. Så for at opsumere, jamen så kan man sige, at vores rendringer, de er altså bajest eller skævvredet i en positiv retning, der gør, at vi husker cirka dobbelt så mange positive som negative rendringer, og der er nogle forskelle mellem positive og negative rendringer, der gør, at de positive rendringer synes spustede, mens de negative rendringer de afdæmpede. Det her betyder ikke, at vi fortranger de negative rendringer, de husker stadigvæk rigtig godt, de husker bare måske ikke nær så klart som de positive. Dermed er positive rendringer med til at styrke vores selvvær og igennem det også vores sociale relationer, mens negative rendringer i højere grad hjælper os med at lære af vores fejltaleser. Og når de her bajestes ikke virker i hjem, så begynder man at få problemer med depression og personhedsforstyrelser, så man kan sige, at de her bajestes er med til at sikre en et godt mentalt helbred.