 Hi ha una dita molt interessant, que és que l'Esa Gommar és l'únic animal que se'n treva en cada dos cops amb la mateixa pedra i crec que una carrera com humanitats crea professionals amb un bagatge cultural molt extens, amb molta transdiciplina d'edat i amb un coneixement molt important del passat i aquest coneixement precisament és el que pot ajudar moltíssim a afrontar els reptes del futur als que ens enfrontem a l'actualitat. Hola, em dic Pau Pitarc I soc estudiant del grau d'humanitats a la universitat Pumpeu Fabra. Les humanitats et donen una visió molt global del món que t'ajuda a potser entendre'l des de diferents perspectives i potser mirar-te la realitat des d'aquestes diferents perspectives t'ajuda a comprendre l'altre també d'una altra manera posar-te en el seu lloc. Em dic Maria Méndez, soc directora del Departament de Llibrantí de la Casa de Sovasta Soler i Act de Barcelona i vaig a estudiar el grau d'humanitats a la universitat Pumpeu Fabra. Durant els primers dos, tres anys et donen una gran varietat de signatures obligatòries de les quatre mansions disponibles que són literatura, art, història i filosofia i després de fer tota aquesta immersió en aquestes quatre disciplines et deixen especialitzar-te en diferents mansions. És una carrera que et pica la curiositat, molt transversal, perquè et dona eines i et dona coneixements a la vegada. Jo crec que aquest model quadripartit funciona molt bé perquè t'ajuda a especialitzar-te en les diferents àrees que t'interessen i, a més, confirma que el grau d'humanitats no és que t'ho deixis adaptar al grau, sinó que el grau d'humanitats s'ha adaptat a tu. Recordo que va haver-hi una assignatura que em va agradar moltíssim el primer curs que era geografia, però no només geografia sinó geografia en el context. Jo vaig trobar que podia completar un mapa molt més ampla del món i de les èpoques que t'interessen més. Els quatre anys que porto a la universitat Pumpeu Fabra sempre s'ha tractat amb molt equilibri aquesta dicotomia entre teoria i una part més pràctica i és que sempre la gran majoria de assignatures hi ha la part més de classes teòriques i després hi ha els seminaris per tenir més proximitat amb el professor, per discutir i debatre temes molt interessants. La diversitat temàtica i la diversitat de assignatures que proporciona aquest grau es tradueix en una major oferta laboral. El que més popular és l'ensenyament, però també hi ha la investigació. Hi ha gent que s'ha dedicat a museus. El món de la comunicació moltíssimes àrees que es poden explorar des d'aquest coneixement previ, cultural, transdisciplinari. Les humanitats en el passat estaven molt encaixonats i ara trobo que és una visió molt més ampla i potser aquest és el paper dels fotosumanistes, revisar el passat sense canviar-lo per intentar compendre'l d'una altra manera.