 Em criava la comunicació audiovisual, però volia algú més tècnic i vaig escollir l'enginyeria. De sempre m'agraden medicina i tal, però a mi el de deixar les mateixes físiques i tot això no veia clar. I llavors vaig dir, bueno, me'n mira el pedàstudis, aviam, i ho barreja tot superbé. Perquè des de petit sempre va molt a dels ordinadors, l'informàtica i tal, i veient que aquí la podien oferir en anglès, i que seria com una mena d'educació més renovada, ens han dit, doncs m'he motivat i vinc fins aquí. I llavors vaig dir, va bé, puc veure'l dins d'Espanya, i ells a Madrid i a Barcelona. I em van agafar a les dues, però jo volia anar-me. Bé, potser per a la proximitat i... no, no hi ha més temps. Perquè a moltes universitats, això especifica molt per l'enginyeria o per la medicina, i crec que aquí et donen com l'oportunitat de escollir què és el que vulguis fer tu. Bueno, per a un resí bé que us fiquen consciències, veig de sortir i tornar aquí, sobretot pel tema de pràctiques i tot això, que està molt millor, vaig veure que hi havia d'hospitals que m'interessaven més. Perquè jo volia estudiar en general informàtic en anglès, sí, la volia fer en anglès de carrera, sí o sí. Llavors l'únic que no podia fer sense pagar, òbviament, dir que fos públic, era aquí a la punca de Fabra. Vull estar tranquil·la, vull fer-ho un calma, vull que m'agradi, perquè no m'agrada fer les coses sense ganes, em desanima un montón. Que no sigui tan estressant com el segon d'Oxerat, i conèixer si no ho veig.