 Mikael Bøs i 2007 blev den første Madspoint-konferenset langsider med POMPA-prakt, som et unikt eksklusivt avers-seminar, en forskerkonferenset med internationale toppforsker og en event, hvor Aarhus Universitet går i dialog med det omgivende samfund. Er det stadig det Madspoint er her 10 år efter? Det vil jeg minde det er, men der har faktisk ikke været af de nye konferencer, der har været og ikke været to, der har været ens. Men det er rigtig, der har altid været denne dialog med det omgivende samfund. I et universitet er det stadig, hvor der befinner mennesker, som laver en masse forskning, som er til gavn for samfundet. Det er ikke altid helt oplagt for landets borger, hvor i gavnen består. Min idé var, at hvis man etter åbnet universitetet, så folk udefra kunne komme ind og høre, hvad forskerne beskriftede sig med, så ville det være en måde, hvor man ligesom fik en større forståelse af, hvad der foregår på bjerget. Men var Aarhus delen ikke mere fremtrædende i starten? Det var klart, at det var Aarhus simulær dengang, og det var noget, som var ganske usødvanlig i den her sammenhæng. Jeg troede, at det var det første gang, og det fik jeg videre dengang. Det var første gang, der blev arrangeret et erhvervsimulær på Aarhus universitet. Men den erhvervstil, den har ikke været udpræget, det er klart. Men vi har haft det samarbejde med, for eksempel, erhvervsorganisationer også her i Aarhus, og også gennem vores alumnede samarbejde, der har vi jo også kommet i kontakt for folk i erhvervslivet. Så på den måde, så har vi behålt også den her erhvervsdimension, det er ikke været erhvervsimulær, vi har lavet, men vi har lavet arrangementer, som mener, at det også var relevant for folk fra erhvervslivet. Dengang i 2007, der var branding også virkelig et boss generelt, og ikke mindst her på Aarhus universitet, og du sagde i et interview til universitet, at det så visste dengang, at formålet med MassPoints årene set var branding. Så jeg vil godt tænke mig at spørge dig nu her 10 år efter, hvordan har MassPoints så brandet Aarhus universitet? Dengang retter sig i årene efter, der kunne jeg godt se, at der var en direkte branding-effekt, fordi når jeg rejste rundt i Danmark om, og når jeg mødte kolleger fra København og andre universiteter, så kunne jeg høre, at de var missionelige på Aarhus universitet. Tænk, at I kan lave sådan noget, og vi ville gerne have noget lignende. Ej, kan I fortælle tiltruget den slags forskere? Det var jo internationale forskere på rigtigt høj niveau. Det kom der selvfølgelig i forvejen, i infrastructurevidenskabet. Man var bare ikke kendt med. Der var ikke en tradition for også at inviterere store navne, som virkelig store navne, som Frugerm og Robert Potten og så videre. Men i kraft er, at vi inviterer den type internationale kendte skigelser. Så var vi med til at brande universitetet i forhold til det danske samfund. Men jeg ville også tro, at vi havde en væsbetydning internationalt. Det var jo også nogle år, hvor i de internationale ranglæster, der sted Aarhus universitet faktisk, og det er jo meget svært og muligt at bevise. Men nogle gange, der er jo en af ranglæsterne, som bygger på, at man kender tætte universitet. Og det er for eksempel, at vi pludselig havde haft, mindst 4-5 mennesker, der regner rundt på at kende de skulder, gover man over på harpet og siger, Når skal du til Aarhus i år, det kunne jo godt have haft en viss effekt. Det er så branding for sig, men de her møder, de her samarbejds netværk og diskussioner, der har været på masspoints, er det noget, der har rykket noget? Altså kan du se nogle mere synlige resultater? Der har jo lavet nogle bør for det første, men er der andre ting, du kan fremhæve her, Det er jo et meget vanskeligere mål på sådan nogle ting. Jeg synes, der er meget debatten i Danmark, og mange spørgsmål. Den foregår indenfor sådan et lukket rum. Altså det er for ens som jeg, som beskæftiger mig meget med politik, international politik, og føler diskussioner om forskellige emner udenfor Danmark, der kan nogle gange synes, at vi har haft en tendens, til at diskutere indenfor et lukket rum. Og der har været min idé, at hvis man fik nogle passividiver med ude fra, så kunne du være gavnligt for vores debat. Hvordan det, og derfor så har jeg nogle gange i de investisjoner, de temaer, jeg taget op, der har jeg skillet det til, om det var nogen, som havde noget unikt at sige, i en dansk sammenhæng. Altså eksempelvis, der er Robert Pottenham, som har tilknyttet i to år. Vi havde jo den her tilknytning af en distinguished visiting professor, både tre år for Fugierma, to år for Pottenham, og et år for en australisk forskere af historiker. Når man for eksempel vil gerne have Pottenham over, ikke så fordi, der var en vejlig stor diskussion om, hvad tillid, og det bekaller socialkapital, betyder. Og derfor sagde jeg, men lad os få en af hovedtheoretikerne indenfor det her emner, og høre, hvad han siger, og se, om netop gennem den spredning af budskabet gennem at vise intervjurs, vil jeg tro, at det har haft en betydning. Jeg kan huske, at vi i første gang inviterede Fugierma, til at komme, da på et tidspunkt, om man diskuterede den offentlige sektor, og der var det på højde punktet i 2007, af New Public Management, hvor embissmænd skulle måles og vejser hele tiden kontrolleres. Og der kan jeg huske, at så er noget i fremtid, nej det var ikke sige, at vi er noget i fremtid, men der skete tilfældigvis, det må jeg snart sige, at Francis Fugierma, advarer stærk mod, at man lavede den form for overvågning, fordi det var netop med til, at skade erodere tilliden i den offentlige sektor, blandt embissfolk, som fik freltid af deres værthed, deres selvrespekt, deres følelse af kald osv. Så på den måde så passede det lige ind i en debat på det der tidspunkt, om hvordan den offentlige ledelse skulle foregå. Konferenserne har jo været omkring mange og brede emner i løbet af årene. Er der nogen af konferenserne, du husker særlig godt? Ja, sådan ville det jo nok være. Altså, jeg vil sige, en af de konferencer, jeg var rigtig glad for, det var da jeg for 3 år siden lavede en konferense, den handler også om socialkapital, men en af de ting, som sige så styrkende socialkapital, eller tilliden og demokratiet i et samfund, det er de frivillige foreninger. Så der byggede jeg op et samarbejde mellem alle frivillige foreninger, og jeg har sagt, mellem paraplyforeningerne, Dufdansk ungdomsfælles råd, DGI, nej, DGI, Danmarks Idarsforbund, og så de sociale frivillige foreninger, og fik dem alle sammen med til at lave et inspirationsemennar om hvilken rolle de frivillige foreninger spiller i samfundet. Og der kom jo simpelthen, vi fik jo fulde huse med folk fra alle mulige, det der store bråde landskaber foreninger, til det her en-dagssemennar, og det var sjovt at få folk ind, som aldrig havde været på universitet før, og siger, nej, det var spændende, og så kom her. Og der arbejde samtidig sammen med de allerbedste forskere i Danmark, inden for socialkapital, og vi lavede sådan en bog, og også i den, vi havde haft en bogse af kørende, med syv og åbne bind, helt lige for begyndelsen, og de her selvfælde, der lavede vi den så på dansk, så er der ikke så mange, som gerne skulle give inspiration ude i det danske samfund. Det var en fantastisk oplevelse at lave det. Men hvorfor er det så, at Mads Point nu skal fortsætte uden dig ved ruret? Ja, men det er fordi, at jeg er sådan en enkel grund, jeg går på pension til oktober. Og jeg har jo, så meget, meget stor del af min arbejde, der har det været at organisere af den eneste plansfonds, fordi man skulle altid tænke to konferencer frem. Så mens man må være organiseret af den ene konferens, som måske var til foråret, så skulle man jo have gang til at tænke på den næste konferens, så det har optaget meget af min omværksomhed, det har optaget meget af mit arbejde, det har været frikøbt for en stor del af min undervisning, nogle i længere periode, helt fra min undervisning. Så selvfølgelig er det så at på en anden side, så har det været 10 år, det har været 10 gode år, og jeg har haft det strækkeligt mange forskellige store projekter i mit liv, så jeg godt ved, at det er også vigtigt at kunne sige stopp og forvælde os i alt ting, at have en ende. Så det er en enkel grund. Når jeg så også gør det med fortrystning, så er det, fordi jeg i dag ved, at Aarhus Universitet ønsker at fortsætte med matchpoints. Under lidt anderledes rammer, måske kun være andet år, men det er fint. Det er dejligt at have den oplevelse, man har sat noget i verden, som har været påskønne, og det vil jeg sige, at det har været helt utroligt, hvor påskønne det har været fra ledelsen side, og det er jo nok en af grunde til, at jeg fortsæt med at gøre det i 10 år. Og hvad skal du så bruge al den fritid til, du får nu? Jeg tror faktisk ikke, min daglig dag, vil det være lidt anderledes. Men på mange måder, så vil jeg fortsætte med at leve, som jeg gør i dag. Jeg bliver jo, jeg får sådan en animeretuesordning, så den skal bruges til det, noget af det, som jeg holder mest af, det er at skrive. Så jeg har mindst tre bører, som ligger af vinter, og to bører, som jeg sidder og skriver på nu, og så er jeg lige fået en ny ansætelse som klammiskribind for den større danske vis. Så der bliver jeg nok at se til. God fornøjelse med det.