 Köszönöm szépen a megkívás, sziasztok, és így érkezném pörgetni a dolgokat. Én most nem ismételném meg, vagy nem nyulnék vissza 96-ig, amikor kasai melinda elkezdte kutatni vizsgálni a hajléktalanságban élő szemvedébe tegemben egy élethelyzetét, vagy 2007-ben, amikor Paksibor-rigurályzoltán egy nagy volumenő kutatást végéztek, én ezeket nem ismételném meg. Hanem alapveten, ebben a 15 percben, három kérdésre kerésném a választ, az egyik az az, hogy milyen trendeket látunk a budapesti hajléktalan emberek körében, látunk egy trendeket, hogyan tudnánk jellemezni, és mit lehet tenni. Ezen három kérdés köré épülne fel az a mondandó, amit néhány kollégával együtt raktunk össze, jelensül a vörös keresztől gyárfás David-dal, a BMS-kel jelőd utca födényi Roland, itt Csonka Fannis beszált, az izoláról, hegyi Armand, és az utcafrontól pedig gyarok ki, noém is segítette azt, hogy itt valamennyire átfugó kép szülesen. Tehát a trendekről azt látjuk, hogy a hajléktalan, kávitose függő emberek kiszorulnak a hajléktalan elhetes rendszeréből. Tehát jellemzően úgy működnek a bentrakásos intézmények, hogy szerhasznállat esetén kizárás jár 1-2 hónap fél év, ha valami baj van, akkor akár végleges lehet ez a kizárás. Tehát ebből fakadóan nagyon sok szenvedébetig, ember drogfogyasztó ember titkoja szerhasznállatát az intézményeken belül, így aztán nagyon nehéz lesz neki segíteni. Általában szállóról-szállóra járnak, nyárom buvó helyeket keresnek, és ugye jellemző, amivel itt elhangzott, hogy csoportba vannak, együtt vannak. Aztán ami látszik trendként, hogy a heroín az most már még van, jelen van, de az általásukat látjuk, a szerváltásukat jelen van érdekes, mogad még a szerves oldó szeli is. Aztán tavaly tavaly előtt nagyon megugrott ezekenek az újtupusú szeretnek a használata, akkor az intézmények arról számonokban egy nagyon sok mentőt kellett ríg. Kőbányán különösen lehetett egy jó terjeztő, mert a pont a négy-szer-öbbször kellett mentőt hívni egy-egy szervezetnek csoportokra. Ez most valahogy visszaszorult. Vélhetően azért is, mert kőbányán egy nagyon rendőri jelenlét volt akkoriban, bár ez nyilvánvalan nem tudta megállítani a folyamatokat. Egy halálesetről tudunk, vélhetően itt a bika volt. Most már csak ha mondta hívunk mentőt, vagy hívnak mentőket ezek a szervezetet, mint ha visszaszorult valna. Ugyanakor periódikus a dolog, mert ha megjelenik egy új szer, vagy megjelenik egy új terjeztő, akkor ezek a mentőhívások rosszul léte, ezek megjemelkednek. Aztán amit még látunk nagyon, hogy és a szintén elhangzott, itt már rég nem az örömszegzés van, szó a droghasználat során, hanem sokkal inkább a problémák elfedéséről. Tehát, sajnos ez egy, itt a problémás droghasználat a fúgalma az kimelithető. Aztán nem tudják az emberek, hogy mit használnak, gyakran saját maguk állítják elő. És egy érdekes talentrendnek is mondható, hogy idősebb hajléktalan emberek, akik csikkeznek, ők lesznek rosszul, és rájuk kell mentőt hívni, mert merően csikéket találnak, amiben mindenféle nem tudni, mit csodag van. És akkor nézzük, hogy hogyan tudnánk jelemezni az embereket. Nagyon sokan jönnek intézeti környezetből, állami gondozásból, és nagyon sokan jönnek a börtönből. Látjuk a magányosságot, látjuk a családi kapcsolatok hiányát. Látjuk azt, hogy egyre fiatalabbak kerülnek, a fiatalokat nagyon látjuk a mészegénységet, a kilátestolasságot, reménytelenséget, és a psihiatriaibetegségek jelenlétét. Tehát ezt nagyon felhívták erre a kollégek, figyelmet, hogy nagyon sokan közülük psihiatriaibetegiek. Számukra már az utcai létforma nem mépont. Nagyon nehezen motiválhatóak ezt talán összefüggal az elvezélethelyzetel, amiben ők vannak. És hogy mit lehetne tenni? Hát ugye egyértelmű, hogy nem büntetni, ha nem segítenik ellenem ezeket az embereket. Néhány intézmény a BMS-kai előd utca, az izola és az utcafront is igyekezett az elmúlt években alacsony kisződi szolgáltatásokat nyitni, ezek jó gyakorlatok. Viszont egyetlen egy intézmény sem tudta megugrani még azt, hogy a szerhasználat kapukon belüli történő engedélyezését hát valahogy vagy megengedje, tehát ez nincs általában háromlapos kizárások vannak szerhasználat miatt ha valaki bent fogyaszt. Ez a három intézmény a kinti szerhasználatot elfogadja, beengedé az embereket, úgy ahogy jönnek, de ez az összes többi intézményre nem jellemző. Amit lehetne tenni, az mindenféle képpen a rendőrséggel való együtt működést kellene javítani, tehát sokszor látjuk azt, hogy a rendőrök odaparkolnak a tűcsereprogramunk mellé, sokszor hajjuk azt, hogy megverik az embereinket, lefújják őket, megalázóambálnak velük. Ez a mindenféle képpen kellene változtatni. Aztán az egészségügyi rendszer érzékenyítésen nagyon lényeges lenne, sokan már nem is veszik, de az egészségügyi rendszer szolgáltatásait, mert tegész egyszerűen úgy bánnak velük. Meggalázóan szóval, hogy nem szerep, tehát nem igazán veszik és szerep, ugyanakkor amikor egy kötőző szolgállatot kivittünk a tűcserebuszunkkal, akkor nagyon sokkal jöttek. Tehát úgy tűnik, hogy ezek a mozgó, amit a hep a gó is csinált, ez egy hatékony módszernek az ő megkeresésükre és az ő problémáinknak az enyhítésére. Aztán mindenféle képen célszerűen az utcai szolgállatokat megerősíteni, mert ugye azt mondjak, a kollégák is egy gyöntetően, hogy a frissen utcára került fiatalokkal még lehet valami. Amikor a konferenciában, igen mondom, az ígyek a... a kapcsolat, és mindenki hallott. Mondhatom tovább. Igen, igen. Újának be kapcsolat, hogy igen, hallott. Jó. Hogy ezek a mozgó ellátások ezek, ezek nagyon jók lehetnének, amelyek így leszketnek az ő problémáinkhoz. Ígényeikhez. Az utcai szolgállatok nagyon lényegesek lennének, ugye a frissen utcára került fiatalokat próbáljuk kiemelni és másképp kezelni. Felmerjult a lehetősége is, hogy tök jó lenne, hogyha betudnánk lenne olyan helye, ahol be lehetne vizsgálni ezeket a szeleket. Elennőrzött körülmények között. És hát nyilván nagyon, nagyon célszerű lenne, hogyha olyan alacsony küszöbbi intézmények jöhetnének létre a hajléktalan eláltásunk belül, ahol a szerhasználat nem, ahol a szerhasználat megengedett kapukon belül. Pontosan azért, hogy ne kell ilyen titkolni, láthatóvá vágyom, mérhetővágyom és a segítségűítás az az az érvényesülni tudjon. Aztán nyilván ezek az alacsony küszöbbi intézmények ezek zsillip intézmények is lehetnének a rehabilitáció és a hajléktalan eláltás között így a változtatást ezt könnyebben előtudnánk segíteni, de hát a legnagyobb probléma az tulajdonképpen az hogy és ezen kell ennek leginkább változtatni, hogy nagyon sok hajléktalan kábítozszer függel, mert az mondja, hogy miért álljak, miért szokjuk, hát nincs inájabb rehabilitáció, mert menjek vissza az utcára, vagy menjek egy hajléktalan szávul. Tehát nem érj meg, nincs igazából a reintegrációnak sajnos egy intézményes vagy nem intézményes kiépült rendszerre. Tehát tulajdonképpen megteremtése. A reintegrációs feltételek megteremtése lehetne az, ami igazán húzó erőt adhatna azoknak a kompleksz problémáknak a megoldásában amelyek kell itt az embereket küzdenek. És mégizetül egy jó gyakorlat ismerjük nagyon jól a housing first vagy is az elsőként lakhatásnak a módszer tanált külföldön nagyon jól működik. Ittől ez a koncepci, ez a filozófia azt mondja, hogy a hajléktalánsek sebeid nem lehet intézményes keretek között megoldani. A hajléktalánsek sebeinek gyógyítása akkor kezdődik, amikor az ember megkapja a lakáskulcsot. És valóban az látszik a külföldi tapasztalatok alapján, hogy nagyon sok ember képes arra nem csak, hogy megtartsa a lakását, hanem a szemedébetegségéről lemondjon. Tehát ez lehetne még egy megoldás. Mi azt látjuk összeségében, hogy rendszer szintű megoldásokra van szükség. Egy olyan drog strategiára lenne szükség, hogy az előbb is elhangzott, ami nem büntet, hanem segít. Az ágazatok között nagyobb együttműködésre lenne szükségés. És bátran bele kellene vágunk, szerintem a housing first be annál is inkább, engetegűesen ágolingatlanban. Tehát ez egy orjási kihasználatlan erőforrás. Úgyhogy én köszönöm szépen ennyi szerettem volna mondani, remélem tartottam az időkéretet. Köszönöm szépen Marcia, abszolút még egy kicsit visszakérdeznék szétsi üdít beszélt a vidéki segeregátumokról és csak annyi kérdezsem van, hogy a nagybársi segeregátumok azok így kicsit ilyen elementel, vagy annak amúgy szerevel kell bevenni, vagyot nagyon más programok alkalmaszhatók, vagy akár itt a első lakhatásnál alakítunk ki, hogy ezt egy helyen egyszerre történik, is nagyon látt, hogy években rossz példátat akár pétsan is különböző helyen lakó problémáig egy helyszínűre költöztetni. Így fórrácsból egy új segregáltum alakult kipécs városának egyik. Tehát őleten, tehát hogy ezek a dolgok mennyire mosodnak egybe, a hajlők talanság és a somadvárosi segregáltumokban élők, esetleg a módszerek, amiket alkalmaztok. Ezek abszolút, ezek átjállhatod dolgok. Tehát akik a nagyvárosi segregáltumokban laknak elődutsz a például, vagy könyvány a bizonyos részét. Tehát ott az látszik, hogy nagyon sokan laknak egy lakásba. Ők effektív hajlígtalan emberek. Tehát nincs hova menni, csoportosan laknak együttélnek. Tehát számukra, itt a legnagyobb probléma az volt, hogy hiába mentünk ki, vagyis hogy nagyon nagy volt a rendőr ügyelenlét, elzavartak be munket. Nem, tehát hogy nem tudtunk. Együtt, tehát az együtt működés nem ment. Tehát a városi segregáltumokban is szerintem ezek a mozgó, orvosi, mozgó, szociális, tipusú megoldások, ezek jók lehetnek, mert nagyon bizalmatlanok az emberek a meglévőegéség. És a meglévő szolgáltatásokkal a meglévő hajlígtalan intézményekkel. Tehát itt egy új megközelítésre lenne szükség, és akik városi segregáltumokban élnek, ők vagy effektív hajlígtalanok, vagy a hajlígtalanság beszézónájában, bármikor az elvállhatnak. Tehát a módszer azonos lehet megfelelő kiutakat kellene találni számukra, és ez itt ugye egy ilyen reszabot kiutakat kellene keresni. És erre kívánulnak almas a szociális munka, ezért van ez a hivatás, hogy személyre szabot megoldásukat találjunk, csak ugye lehetőségek nincsenek. Ez a bármikor.