 מארת הנביאים This is a LibriVox recording. All LibriVox recordings are in the public domain. For more information or to volunteer, please visit LibriVox.org Read by Omri Lerner, Jerusalem מארת הנביאים מאמר מתוך עשופת מסות ומעמרים מעט אל יזר בין יהודה אחת, הערת בעל החבצלת הרב ישראל דוב פרומקין שנתפרסמה באותו גיליון לפני המכתב הנוכחי בגיליונות החולפים הודענו כי מערת הנביאים חגי זכריה ומלאכי נמכרה להארכימנדרית הרוסי פה מעט בעלי עיקרי הכפר תור הסמוכה לעירינו הדת היהודים מכו בהמוכרים דבר הגדש עתיק ימים והממשלה קיבלה מחעתם והקווה את שיטרי המקנה הדבר הגיע גם עד הממשלה הראשית בקונסטנס והגיעה פקודה טלגרפית לפחת עירינו לבטל המחירה כי קודש המערה לישראל ולמחמדים לא תוכל עם אחר ועד חברת עקודת הכים בלונדון אשר נדרש מעט הדתי נופו וגם החל להשתדל בדבר הזה חדל מעשות עוד דבר בהגיעו השמועה כי עקבה הממשלה עת שיטרי המקנה והשתעשה בתקווה כי מחשבת הערכי מנדרית לא תקום ולא תהיה והמערה תשאר ליהודים כמי קודם אבל לדעבון לאיביו לא כן הדבר כסף המקנה אשר שולם לבעלי המערה לא הושב להערכי מנדרית והוא מחזיק את המערה לכניין כספו ואחוזתו ובכל אוזו ואוז הממשלה אשר בצילה יחסה יעמול להשיג גם שטר מקנה ועל החינו אשר עוז בידם להפריע הדבר הזה החובה מוטלת לעשות את כל אשר ביכולתם בעוד מועד למען לא יהיו אחריכן צועקים ואינם נענים הננון נותנים בזה מקום למכתב ידידנו החכם בין יהודה נרו יעיר אשר דיבר את הערכים מנדרית בדבר הזה ואת פני קוראינו הנכבדים נחלה לשום לב להם ביחוד נבקש את הרב איך החם הגדול מורינו הרב אברהם הלבי מזכיר חברת הגודת אחים בלונדון כי יועל להצבונן על העמור בזה והלה ובתובו ייעורר את ועד החברה להשתדל במקום הראוי ומועיל להביא ישע לדבר הזה תרם יעבור מועד וחור חתה וליעזר בין יהודה אל עורך איתון החווצלת לכבוד בעל החווצלת שאול שאלטן ידוני מה השיב להערכים מדרית בדבר מערת חגי זכריה ומלכי והיניני לתת לפניך את הדברים אשר דיבר אליי לא עוסיף עליהם ולא אגרם מהם דבר וחוד דיבר אליי האיש ויומר אל נתפריעו את מנוחתכם בדבר הזה כי כנו כנינו אנחנו המערה ולנו תקום ונתון יינתן לנו גם כושן אף כי והמצוות המלך לבלתי ימחר המקום כי לא אני בלבד משתדל לבטל מצפת המלך הזאת כי גם ציר מלכות רוסיה בסטמבול גם הנשיחים הגדולים אשר היו-פה אשר כתבתי להם על דבר קניין המערה הזאת ישתדלו כולם ויעשו חול אשר יוכלו למען יקום בידינו הקניין כמשפט אפסתם אל תראו פנסים צלב על המערה או נבנה לנו בהתכנסת במקום הזה כי לא בזאת חפצי כי אם נכון ננקה אותה וחפרנו בה אולי נמצא בדבר מקדמוניותיכם והדבר הזה לא תעשו אתם עם בידיכם תהיה המערה ואחר תהיף תוכה לכל איש אשר יחפוץ לבו בה ואתה על נתדבר אליי כי לחם המקום הזה וכדושו לעם ידעתי כי כל הארץ הייתה לכם וחולה כדושה לכם והנה זרים התנחלים אותה יום יום לעניכם ואתם מחרשים ולמה נעשפתם עליי אם קנינו אנחנו המערה הזאת המעט לכם מקומות קדושיים בארץ אבותיכם אשר בידיכם לקנות אתה ואם קנו, לא תקנום היום, יקנום אחרים הנה יש אצל חברון מקום אשר נקרא לו בית אברהם או אל אברהם ואין ספט ים מקום הזה מקום קדוש ליהודים והנה העידותי בכם היום אשר אם לא תמהרו לקנותו אקנהו אני ונעשפתם אז עליי שני לריב איתי בגללו העידותי בכם היום ואתם ראו ודאו מה תעשו אלוהם הדברים אשר דיבר אליי הארכים אנדרית וידעתי כי צדק מאוד בדבריו האחרונים ומי ייתן ויסימו אחינו לב להם סוף המכתב מערת הנביאים מתוך עשופת מסות ומאמרים מעט אליאזר בין יהודה עשה ועל תשב מאמר מתוך עשופת מסות ומאמרים מעט אליאזר בין יהודה מענייני היום בעור פני מלך חיים ורצונו בעד מלכוש משלי שלמו סוס יסיס כל ישראל עשפת עשפת עשפת עשפת עשפת סוס יסיס כל ישראל על הקבוד הגדול אשר הועיל הסולטן ירום הודו לעשות להרב לעדת היהודים בסטמבול לעניי כל השרים וראשי הדתות אשר באו לברכה כאב מלכוש אחרי ימים רבים אשר קלעו השמיים ממתר כן יהיה רצון המלך הסולטן לליבות היהודים בעת הראה הזאת אשר הסכינו רק לבסורות רעות מכל עבר אופינה ויומרו בלבם כי גם בארץ האחת אשר בדימו למצוא מנוח מעט נהפך לב המלך ושרב להם לרעה וראו הפעם בדברים השהועיל הסולטן ירום הודו לדבר אלהרב השם ישמרו ויחייהו כי לא כן הדבר הוא גרמה מעולם ליהודים כן גם לב המלך המולך עתה בארץ הזאת רק טוב להם ונסו מליבם המגור והדרגה מפני מידת הדין הקשה אשר נמתח עליהם בימים האלה כי באו פני המלך חיים ובאו פני הסולטן ירום הודו אשר העיר הפעם הזאת ליהודים הצללים אשר החלו לעלות נגדם מכל פינה בארץ אבותיהם אבל הנדע אנחנו להשתמש בעת הרצון הזאת או עזוב נעזבנה ולא נשית אליהלב פעמים רבות יעבד אדם את טובו וידו בגלל אשר לא ידע להבין את הרמז אשר רמזלו השגחה במקרה קטן אשר עבור עליו ועידים גם דברי ימי חול העמים כי יש מקרים בחיי כל אם ועם אשר רומזים הם עלו מה יעשה בעת הזאת ואוי לא לעם אשר לא יבינם ולא ישמע בכולם כי בעמים רבות בן נפשו הוא הדבר הזה הידוע נדע איפה אנחנו מער המזלנו ההשגחה הפעם עם אסון נעשה הן אמנם נכון לביא בטוח כי ידוע ידע הרב הגאון מה חובתו לעמוד דורשת ממנו כי כאשר יגדל איש וראשר יעירב כבודו וחוכו כן תעירב חובתו לעומתו אשר בעבורה נסה וירום ולמענה היה לו הקבוד הזה ולא לכינה נסה אלוקים גם את ראש בעיר המלוכה וייתן את חינו בעיני המלך להכירו מראשי כל יתר הדתות ולעשות לו קבוד וייקר אתה בעת הראה לישראל אשר לא הסכין המלך לעשות לא עד היום אצבע אלוקים הוא הרומז להרב מה עליו לעשות לעמו ולארץ אבותיו ואין ספק כי עשו יעשה חבוד הרב ואת כל אשר בחוכו אבל בזה בלבדו לא נצא אנחנו כולנו ידי חובתנו וחובת ראשי עדת היהודים בירושלם גדולה כפלאים לעשות בזה דבר ולהשתמש בעת הרצון הזאת להגות מדרך יישוב הארץ את המניעות והמעצורים אשר הוסמו על כל מדרח כף רגלי היהודים לבוא במכתב לפני כבוד הרב בסטמבול ולבקש ממנו כי יועילנה להפיל את תכינת עדת היהודים בארץ ישראל לפני הוד הסולטן ולהתחנן לפני הוד מלכותו לומר למלאכב עושי רצונו הרף לבילתי יחבידו עוד את ידם על היהודים הבאים להיעכז בארץ אבותיהם הדבר הזה הראשי הדת היהודים בירושלים כי ספרדים כאשכנזים לעשות עדתה כי מי יודע מה יבלד בימים יבואו ומי יודע אם נמצא עוד את רצון כעת הזאת אל נעזוב את השעה המשחקת לנו ואל נעבד את הטוב השנוכל אולי לעשות לנו אם יתאחדו ראשי הדת הספרדים וההשכנזים לעשות כדבר הזה עד אם יצליחו להפיל את הכיר השהוקם לפני היהודים בשערי ארץ אבותיהם לבל יבואו בה ואם היו היו גם גדולי היהודים בעיר המלוכה באזרתנו הפעם והצלחנו בלי ספק ונפתחו שערי הארץ הזאת לפנינו כאשר היה מעולם אתה העת לעשות לא באצלתיים ורפיון כוח כי מי יודע מה תהיה אחרית הדבר אם עשו נעשה אתה הכל השר בכוח אינו לעשות ומה תהיה אחריתו אם נחבק ידינו ולא נעשה דבר וכדבר הזה ובאת הזאת עשה ועל תשב עדיף ירושלים חשבן אלף תף תף תתבב לחורבן סוף המאמר עשה ועל תשב מתוך אסופת, מסות ומאמרים מעט אליאזר בן יהודה הגדולה בגבורות המקבי זו ליברי ווקס רקורדינג רדבי הגדולה בגבורות המקבי מאמר מתוך אסופת, מסות ומאמרים מעט אליאזר בן יהודה ימי החנוקה התה לי ישראל ואור נראות השמן הנשקף בערבי שמונת הימים האלה מבעד לחלון כל בית איש יהודי כאשיר, כרש בכל ארצות בזוריו יזכירו הוא זיכרונות נפלאים וקדושים בדברי היהודים הנפלאים כולם כמעט אינו שלם כיומנם נפלאים כל דברי האומה הזאת מרש איתם ועד אחר איתם נפלאים ויפים הם בספרם את לידתה הנפלאה ועלותה מעל המעלה ואת כבודה ותפרתה במי נביאיה ומלכי הגדולים ונפלאים הם שיבתיים בספרם את רידתה מתמטה ואת עוניה ועידה בימי מרורי ההרבים אבל הנפלאים ועייפים בכל דברי הימים הנפלאים האלה הדברים אשר עוז להם לחזק את לב היהודי בכל את וצרה וצוקה ולאמץ את תקוותו לימים טובים גם בעת ראה הם דברי יימי החג הנפלא הזה כי על לעם אשר איתות כעת ההיא היו לו ויחי ירו מפני מבט על לעם כזה אשר מחלצב יצאו החשמונאי ובנב לגור מפני מתכחשים לעומתם ומפני פריצים ומרשאי ברית אשר יעמלו בכל כוחם להביא עליו קיליון וקרץ ועל לעם כזה היוועש מחיים גם בעת אשר המוות שילח בו את מלחב הרעים להחלישו ולהחלה את כל עבריו מכפרגל והדרוש כבעת הזאת נפלאים ויפים דברי ימי החנוקה האלה כי בהם יראה היהודי מה רב כוחו בעת שרה לגבור על כל איוו מחוץ ומבית אם ברוח אהבה נאמנה כדור בלי יכולת תערוב את אהבה אחרת יצא לקרב קדושים ונעימים הם זכרונות העת ההיא כי בחור ברזל תצרף נפש ההוגה בהם ויצעת תהורה מכל סוג וזקה וברה מכל חלאה כי זכר יהודה המקבי יציט בה אש מצרפת ומתהרת כי לא גיבור מלחמה עם אוהבי אמור בלבד היה הגיבור הנפלא הזה כי גיבור על יצרו גיבור לגבור על תאוות הקבוד הראוי לו באמת גיבור לגבור גם על התשוקה לראות באושר השאהבי הוא לעמור ובקבוד אשר הנחילה הוא, הוא, בגבורותיו רבות ונפלאות היו הגבורות השרסה גיבורינו זה בימים מספר כל רם בגלגל החריד שם הגבורותיו את כל העמים הצוררים לישראל בעת הראה ההיא וכאור ברק בליל חושך ואף אלה כן העיר הגיבור הזה פתאום את שמי היהודים אשר עננה נוראה כיסת המסביב ברוכו הקבירה הפך חלשים לגיבורים ווידו העזה הייתה חרב אפולוני לחרב חדה משקלת אוהבי עמור לעלפים אבל הגדולה ונפלאה בכל גבורותיו השרסה היא מותו במלחמה עם האויב כן טבע כל האדם כי ילבו שעוז וכוח בעת עצם הסכנה ועשה אז באמת גדולות ונפלאות אך הסכנה כי עברה מעט ורפו גם ידיו וגדלה אז הסכנה שבעתיים מאשר הייתה בראשונה כי לא גדולה היא הסכנה לאדם אם הוא יודע כי סכנה היא והלב להתעזר בכל כוחו למען היא נצל ממנה כי מה אז תחת השמש מהאדם אשר כל כוחו נתון לדבר אחד אך גדולה ונוראה היא הסכנה בעת אשר לחשוב האדם כבר עליה ויירחיק כן המעלב ובלי מגור יחפוץ להתענג על גבורתו אז תבוא איתו אז הוא משחק בעידי הסכנה להדפה הוא ולהפילה הוא פעם אחת אשר לא יקום עוד אז הוא חלש מכל ולכל מקרה קטן די כוח להחריאו לנצח גם החסידים בעת ההיא כי ראותם את הסכנה ביניהם כי ממשלת הזדון גברה בארץ מולדתם וידידי היוונים נשאו ראש וישלחו אדם בכל להשביט ולוולע כל קדוש לעומה ולהרוס החיץ המבדיל בינם ובין היוונים ויעזרו ההזכסידים עוז וגבורה והתקבצו חולם תחת דגל הגיבורים אשר כמו להושיע את אמם ויעסו נפלאות אך הנה הסכנה מעט רחקה היוונים גורשו מהארץ וידידיהם גם הם ירדו ושפלו כיתם כוחם פיירו החסידים כי הייתה רווחה מעט ויעזבו חיש מהרה החרב מידיהם ויישירו מגן וצינה מעליהם וגדודי יהודה מעטו וייר אז הגיבור הזה כי אתה בעלו העת להראות את כל גבורות רוחו לצאת למלחמה על האויב לא לגבור עליו כי אם למען נפול בידיו ולא זע ולונע מפני הדבר הנורא הזה ולא נסוק אחר ובשמונה מאוד גיבורי החיל אשר נשארו לו מכל מחנהו גזר אומר לצאת לקראת האויב האצום והרב והקרה להם ויומר קומו ונלך לשב יפצירו בו הגיבורים בגיבוריו לבילתי יחל את המלחמה הפעם הזאת כי אין כל תקווה לגבור במתי מעט האלה על חייל גדול ואצום כי ידו הידע גם יהודה כי חול תקווה אין כי נפול ייפול הפעם ואינב לא תחזנה באושר עמוע שרהב ובכל זאת לא נפל לי בו ולא חשב ולא פיקפק הפרגע וישיב לגיבוריו רק דברים מעטים ויומר להם אם בו באה איתנו למות הלא נביא במותינו תשועה לעמנו ויהיו הדברים המעטים והפשוטים האלה לגיבוריו שהסכינו לשמוע ממנו רק דבר גבורה וניצחון כשמן לאש ויחזק גם לבם למראה שר צבא עם ולשם הכלו בפעם האחרונה ויחל יהודה את המלחמה כמשפטו ורגעים נפלאים אשר אין על אפר משלם חי הגיבור הזה ביום ההוא כי חזה ברוכו את אושר עמוע אחרים אותו כי ראו יריה העם כי עוד לא עברה סכנה קליל כימת גיבוריהו וגבר חי להכריע את אוהבו וייר הגיבור מגיבורים הזה הפעם את כל גבורתו וייר כי יודעו גם למות כדעתו לגבור ויפלי את מקות הרויב כל היום ההוא ויח וישכית בהם ויתרוף זרוע אף קודקוד כערי נורא בעץ זהמו השאלו יחת מתני כל וירב בהם חללים עד הערב עד השר בא איתו והיפול על פניו מת לארץ אז יראה ישראל כי הסכנה מרחפת עוד עליו כי יהודה איננו ויבין כי לא בא לו עוד העת לפתח את כלי מלחמתו כי רק אתה החל המלחמה עם האוהב בחוץ ועם האוהב בבית ועם רבים לו ללא מנוחה וללא שלום כי עליו להילחם בכל שהרית כוחו עד השר יחריע את איוו קליל או נפול ייפול הוא וייס את השר השעה מבקשת ממנו ויצליח וגבורת הגיבור הזה במותו אחרי כל הנפלאות השר עשה לעמו ודבריו האחרונים השר דיבר לגיבוריו כי כרוב כוחו לגיבור על האוהב כן אוזלו גם לפול בידו בעת שאושר עמו דורסות ממנו יחזק את לב היהודי בימים הרעים האלה כי לא לאמשר בנים כי יהודה מקבילו להיוועש בעת רעה ירושלים טוות אלף תפתפת תתבב סוף המאמר הגדולה בגבורות המקבי מעט אליאזר בן יהודה החלוקה ותולדותיה This LibriVox recording isn't a public domain Read by Omri Lerner Jerusalem החלוקה ותולדותיה מאמר מתוך עשופת מסות ומאמרים מעט אליאזר בן יהודה בעלות זכר ארץ ישראל גם לפני המסכילים באמינו לטובה או לרעה הייתה החלוקה הדבר הראשון אשר רעובה והדבר האחרון ויכלו לשפות אותה שפות זה בכו וזה בכו ויהיה אחרית דברם פי אחד כי רק רעה וכל דבר טוב אין בה וירשיעו העה בדבר אחד אשר די עוז היה לו בימים הנפלאים ההם להוציא על פיב לבדו משפט כל דבר עם לטובה ועם לרעה ויומרו כי רק היא המקשה את ליבות אנשי ארץ ישראל היהודים לבילתי לכת אחרי נביאי ההשכלה ולבילתי פכוח איניהם לראות באור ההשכלה הזאת המעירה את כל הארץ והדבר הזה בלבדו די בימים ההם למתוח מדעת דין קשה על החלוקה כי מי הקשה בעת ההילה ההשכלה וישלם אלה היו דברי הסופרים אשר מצאו בהשכלה תרופה לכל חולי ולכל מדוח אבל היו גם סופרים אחרים אשר דיברו גם הם ראות על החלוקה לא בעבור חטאה להשכלה כי אם יען מצאו מצאו במקור כל מדע ראה וכל מנהג נשחת אשר ראו ביהודים יושבי הארץ הזאת והיומרו כי היא הייתה ליושבי ארץ ישראל היהודים להיות נרפים ולשאות בדברי שקר וללכת בתיילים כל היום ובכל מלאכה לא יכפצו כי בחלוקה שמו חלקם ובא מהחלם בריא ולמה איפה יעמלו חינם ופרנסתם מוכנת לפניהם בלי כל המל ובלי כל דאגה ולמה איפה יעמלו חינם ופרנסתם מוכנת לפניהם בלי כל דאמל ובלי כל דאגה והיישכחו השופטים האלה כי ודבריהם הראשונים או האחרונים דיברו גם הם על עוני בני ישראל בעת הזאת ועל הראש הם הנוראה כי ספוק לא תספוק החלוקה לרוב היהודים גם ללכם יבש לכל נפשות ביתם. וישכחו גם זאת כי חצי היהודים היושבים בארץ ישראל הם ספרדים, אשרק לכחמיהם יש חלוקה, ולייתר העם כל חלוקה עין. והמידות הראות הלומצו בכל היהודים בארץ הזאת כמעט אין נקי. ויהי הצד השווה בכל הסופרים והשופטים אשרק נגעו בדבר הזה כי יצא החלוקה מלפני קיסי משפטם חייבת בכל, כי כל זכות לא מצאו בה, ויהי משפט כולם אחד לעשות בכלה פעם אחת. והישכחו גם את הדבר הזה, כי בניין אשר בנו ובונים רבים מאות בשנים לא יעצור איש כוח להרסה הוא כולו בפעם אחת. אף לא סמו את ליבם לחשוב כי גם עם עצם הבניין רא, אולי נוסדו עליו גם בניינים טובים. אשר אם יהרס הבניין הזה, טרם ייקונו יסודות טובים ואושיות חדשות להבניינים הטובים, ונפלו גם הם במפלטו, ומי יודע אם נצליח לשו ולבנות את הבניינים הטובים האלה מהרה. אבל לכל זה לא סעמו שופטי החלוקה את ליבם, כי גם מליצה לא מצאו דבר, אשר יוכל באמת להחריע את כף המוזנאים לצידה. והיהי זה גורל העלובה הזאת, כי נשאר שמה לחרפה ולקלסה גם בעת האחרונה, אשר רעיון יישוב ארץ ישראל הפך הגלגל על דברים רבים, ואשר היה עד כל החרפה בפי הסופרים, היה עתה פתאום לתהילה ולברחה בפייהם, וגם נביאי ארץ ישראל התנפלו עליה מכל עבר, כי לא מצאו גם הם באכול דבר טוב, להרעיון אשר ייסו את נפשם אליו, והיחרצו גם הם משפטה לרעה. אבל הראשונים אשר יצרו את החלוקה, הרבי יוסף קרו בא על בית יוסף, ורבי מושה על שך וכל הגדולים אשר באו אחרי הם, ויעסקו בזה לחזק את דבר החלוקה ולהקימה על אושיות חזקות לבלטימות. הלו דיברו גם הם בשם יישוב ארץ ישראל, ולמן יישוב הארץ יצרוها ויכוננוها, ואיך היה הדבר כי נביאי יישוב ארץ ישראל החדשים יומו רק רע להשר יצרו נביאי יישוב הארץ הראשונים. הן תמוהה לא נתמה אם נביאי ההשכלה וההתבוללות בין הגויים יביתו בעין רעה על הכסף הנשלח מדי שנה בשנה לארץ אשר מכו את זכרה מתפילותיהם, לבילתי יחשדו מהגויים כי הם נושאים את נפשם לארץ הזאת ואמור עליהם כי יש להם עוד תקווה להיות עם לבדו. כי מפני החשד הנורא הזה ייראו נביאי ההשכלה ופחות יפחדו ממנו, וממורעם הגדול לא יעסו בזה כמשפטם תמיד ללמוד את כל דרכי הגויים ולעשות כמעשהם בכל דבר. וואת אשר שער האומות שלחות הן המידי שנה בשנה קיקרי כסף וחיקרי זהב להלפים יומרו הם למור מה לנו לארץ ישראל מאחר שכבר השליח אותנו משם. אין לנו עוד ארץ ישראל בארצות העמים אשר אנחנו יושבים שם שקייטים ושעננים ומעלנו ולצרה הזאת שבני ארץ ישראל יהיו יושבים שם וככך יבוא ולקחת ממוננו לפידיון הפשם. כל זאת לשון הרב מושך הגיז בספרו ספת אמת. תמוהה לא נתמה על נביאי ההשכלה אם ידברו כזאת כי להם נעה ולהם יעה לדברכן. אך מדוע לא מצאו גם החפצים בישוב ארץ ישראל כל דבר טוב וחלוקה וישפתו השפות קליל לרעה והיא הלא נוצרה בראשונה בעבור ישוב ארץ ישראל. הן אמנם אין את לבבי למור כי כל דבר אמת אין במרשיאי החלוקה. אף אין את נפשי לחסות על החסרונות אשר יש בה באמת ולומר כולה טובה וכל דופי באין. כמו הם ידעתי גם אני וידו גם הראשונים יוצרי החלוקה כי לא טוב לאדם לאכול לכם חינם ולחיות לא על יגיע כפר ולצפות למתנת אחרים. וידעתי גם אני כי עוז להדבר הזה להשחית באדם מידות טובות רבות, כי ישכן הפשו ועוליד בו שפלו תרוח ועורמה וצביעות ועוד מידות רעות כאלה. אבל, הלא נחשב נזק הדבר בתועלת אשר הביא. הלא נחשב אם הייתה יכולת לחונן ישוב בארץ ישראל בעת האהי בלעדי החלוקה. הלא נחשב כי אמנם יש עתה ישוב יהודים בארץ הזאת אף כאילו טוב מאוד. ואם מצון נמצא כי גדולה התועלת מהנזק אשר הביא החלוקה, היש לנו צדקה לומר כי כל דבר טוב אין בה ולקרוא מלא על עצם החלוקה ועל יוצרה ועל מקבליה, כי ומחת הוא לוקחי החלוקה. הבזה כי הם היו הראשונים לעסוק בישוב הארץ בעת אשר אנחנו לא חשבנו בזה וגם לא היה ליבנו. בעת הראה אשר סכנה הייתה מרחפת עליהם בכל צעד אשר צעדו, ובעת אשר חשבנו אנחנו מחשבות למחות את ישראל מגוי, ונבעש מכל תקווה לימים יבוא זולתי התקווה האחת כי נחדול מהיות ישראל. ואם ראו נראה עתה כי החלוקה, אשר בלטה לא יכלו להאחז בארץ. השחית בהם הרבה. אלא נגיד להם ונחשוב מחשבות לתקן את המעובד הזה מעט מעט ולא נקרא אחרי הם מלא ולא נגרא את ערך עבודתה אשר עבדו לנו ולא נהרוס פתאום את הבניין אשר רוב חיי החלוצים האלה נוסד עליו. אך הוא הדבר כי החפצים עתה בישוב ארץ ישראל לא ראו וחלוקה חולתועלת להעניין אשר הם נושאים את נפשה מלב. יען נעלמו מהם ענייני הארץ הזאת, ולא ידעו מאסו היהודים באה בהחלוקה, והמעט אשר הם יודעים לא יחשב ביניהם למהומה, כי הם רק בעבודת האדמה יראו ישוב ארץ ישראל. ובזה, אומנם לא עשו היהודים היושבים בארץ הזאת הרבה, וכל דבר אחר אשר יחזק את היהודים בארץ אבותיהם לא יחשב בעיני החפצים בישוב ארץ ישראל עתה לישוב הארץ, ועל כן נגזר מלפניהם דין החלוקה רק לרעה. אבל גם חכמנו הראשונים בעלי התלמוד חפצו מעט בישוב ארץ ישראל. אפס, כאילו כמחשבת החפצים עתה בישוב הארץ הייתה מחשבתם הם, ותהליהם הישיבה בלבדה בארץ הזאת, לדבר גדול, וירבו לדבר על הישיבה בארץ ישראל ולחבבה על היהודים ככל אשר יכלו, ויומרו כחביבה לאלוהים קט קטנה בארץ ישראל מסנהדרי גדולה בחוץ לארץ. ירושלים סנהדרים פרק ראשון, והיושב בחוץ לארץ דומה כמו אין לו אלוהה, ועוד דברים רבים כאלה. כידו הידעו, חכמנו, כי הישיבה בארץ זה ישובה, כי בכל מקום אשר ישבו אנשים יחדיו, אם רק מחשבתם להישאר בארץ הזאת הם ובניהם אחריהם, יעסקו בישוב המקום ההוא. ואף אם באו האנשים שם רק למות שם, וכל חפץ אין להם בחיים, הנה הבנים יולידו להם אשר ארץ אחרת לא ראו איניהם, והמקום הזה ארץ מולדתם. וכתב הכל האדם לבנות ולנטוע ולעשות משחר וקניין, כן יעסו גם הם, ומעט מעט יוחזו בארץ ותקעו להם פה יתד במקום נאמן, ותחת אשר היו אבותיהם גאירים בה, בלי רחוש ובלימה, יהיו הם אזרחים בה, אשר יואבו ה, ולא יובו עוד לאוזבנה. האנ זאת ישוב הארץ? והחלוקה שנתנה יכולת לאלפי יהודים להאחז בארץ ישראל ולפרות ולרבות בה, אף לעשות במשחר ולקנות אדמה ולבנות בתים. האומנם לא הביאה לנו חול טועלת במחיר הכסף השרוצינו? האומנם לא שווה הדבר הזה מאומה להאומה כולה, כי נאמר כל טוב בעין? וחלק גדול מישוב היהודים, אשר יש אתה בארץ הזאת, עשתה החלוקה? כי הנה הספרדים, הם יושבי הארץ מיימים רבים, כי לפנים הירבו הספרדים מהאשכנזים לבוא לארץ ישראל, יען מקומות משוותיהם קרובים לה, ויודעים הם את שפת העם הארץ, ולא כבד עליהם לשבת בארץ הזאת? מהאשכנזים, אך זה מעט כי החלו להאחז בה, ובאת המאתה הזאת רבו האשכנזים על הספרדים. ואתה, אין לנו הצדקה לומר כי החלוקה עשתה זאת? לא הייתה חלוקה להספרדים כולם, אין נקי, כמו לאשכנזים, ולא להחכמים בלבד, כי אתה היה אולי מספרם גדול פי עשרה ממספרם כעת בארץ. הן אמנם על החלוקה לבדו לא יחיה האדם, אבל עזר גדול הוא לעני, ובלטו לא יכול לחיות פה בימים הראשונים כאשר איכל הישוב, כי הלא נוכרי היה פה בארץ, ועד רחיה הלא ידע, וספת העם היושב בא, לא הבין, ולא הייתה לאלידו לעשות דבר למחייתו. ותהי לא החלוקה עלית תשועה. והדבר הזה היה למשען לאנשים רבים אשר עיוו לשבת בארץ הקודש, ויבואו הנה, אף כי בידם לא היה די כסף לפרנסתם. יען ידעו כי מעט נכון להם פה, ולא יגווהו ברעב בראשית בועם הנה, וייקבו כי אחרכן ימצאו מקור לפרנסת ביתם. ואם הייתה התקוותם או אין, ואם במסכנות חיו כל יםיהם פה, ויוכלו לכם צער, ומה עם לחץ שתו, הנה, נשארו בניהם, ובני בניהם אחריהם בארץ, ויאסו מסחר, וייקבצו אולי כסף בעזרת החלוקה, והנה הם קונים אתה אדמה, ובונים בתים, ומתחזקים בה. אין זאת ישוב הארץ? כי על כן לא לנו החפצים בישוב הארץ לדבר רק רע בעצם החלוקה, וביוצרה, ובמחזיקה גם אתה. ובכבוד אשר אנחנו נכונים לתת לכל איש, אשר עשה דבר גדול, לישוב ארץ קודשנו, עלינו לתת גם לשם האנשים הגדולים, אשר יצרו את החלוקה ברוח פיהם. לא לנו להרוס את הבניין הגדול הזה, אשר מלבד התועלת אשר הווי עד עתה, יוכל להביא עוד תועלת גדולה בימים יבואו. אין נשנה מעט את פניו ותיקנו בו המעובד. ידעתי, כי חורך אין לנו עתה לתתקן בו דבר, כי האנשים אשר הדבר הזה עתה בידיהם, לא ישמעו כולנו לעשות ככל אשר ניעצם. אך לא לנו להרוך איתה מלחמה, למען הוציא את הדבר מידיהם בחוזקה. כי מי יודע מה תהי אחרית המלחמה הזאת, בנצליח רק להרוס את עצם הבניין, והבינו אתה רעה רבה גם על אלפי אנשים, אשר החלוקה להם עתה לאזר בעץ הרתם. וגם, נהרוס בידינו דבר, אשר לא על נקלה, נצליח לבנותו שינית. נבחר לנו דרך אחרת, לבנות ולא להרוס, לנתוע ולא לעקור נתוע. נאמול מהלהגדיל בארץ הזאת חרוש את כל מה עשה. נלמד את ידי כל הנערים פה, כל עבודה, ובמעשה ולא בדברים בלבד, נראהם, כי חרפה לאיש לקחת מתנת חינה מהאדם, בעת אשר יש יכולת בידו לחיות על יגיע כפיו. נאמול להרבות בארץ קודשינו, מספר האנשים אשר יוכלו להתפרנס בעמל ידיהם, ולא יצטרכו לעזרת אחרים. וראו אז בני דור חדש ביניהם, מה בין, בין חורים אשר בעבודתו יביא לחמו, ובין המצפה לשולחן אחרים, ומעסו גם הם בלכם הזה מעט, ולא יחפצו בו. ובכסף החלוקה נוכל אז לעשות דברים אחרים לישוב הארץ. ירושלים שוות אלף תפתף תטויו לחורבן. סוף המאמר, החלוקה ותולדותיה, מעט אליאזר בין יהודה. ירושלים החדשה This Librevox recording is in the public domain. Read by Omri Lerner, Jerusalem. ירושלים החדשה מאמר מתוך אסופת מסות ומאמרים מעט אליאזר בין יהודה. כעלות איש יהודי הבא מרחוק ירושליםה וקרב אלההר אשר עליו תעמוד העיר הזאת וראה הבית הראשון העומד מימינו בית יפה וחותם האושר עליו ושאל את ההגלון למי הבית הזה וענה הוא ההגלון ואמר לו לאיש יהודי אחד ועלת ההגלה עוד מעט וראה האורח כשלושים בית בנויים יחד כולם בתי אבן, תחתיים ושניים ושאל האורח שני והבטים האלה למי הם וענה הוא ההגלון כדבר הראשון ואמר לו גם אלה בתי יהודים ווויתי עקב שמעם אשר בנתח חברת יהודים בשנים האלה ועברה ההגלה עוד וראה האורח עוד ועוד בתים בתים גדולים ויפים וגנים סביב להם ובהם בתים רבים בנויים יחד ושאל על כולם את ההגלון ושמה ממנות שובה אחת למור בתי יהודים הם ואמר האורח בנפשו הזאתי ירושלים החריבה שאמרו לה החלילת חורבן והנה בתים יפים לנגד עיניי וגני חמד וכל אלה ליהודים אין זאת כי ההכחלה העיר הזאת להתנהר מערמת השפה והיהודים הם בונה ואומנם כן הדבר העיר ירושלים החל עליהסיר מהליה מעט מעט את סעיף על מנותה קירת אחי החלו בנהל שובהליה מעט מעט ולבנות הריסותיה ותשמח האם הרחמניה הזאת ותמח מעט דימותיה מעל פניה אף כי עוד לבא נשבר בקרבה והנה היא מראה לבניה הבאים אליה מרחוק פנים צהלים מעט בראשית בועם לחזק את לבבם ולומר להם כי יש תקווה ואת פני ירושלים הצועלים האלה יראה האורח בירושלים החדשה אשר בנו היהודים מחוץ לחומת העיר הישנה בשלושים השנה האחרונות כי לפני שלושים שנה לא היה חול בניין מחוץ לחומת העיר כי לא היה איש בותח בחייו קרלוס פון ראומר בספר על ארץ ישראל ועל כן לאהיזה איש לצאת לבדו המשאר העיר בחוצה ביהי מראה המקום לפני ירושלים שמם ומעציב לב כל הקרוב אליה ביהי בשנת תפרש תתבר ויה על הסר מונטיפיורי וישתו יהודית ירושליםה וחסף המנוח יהודה תורה בידו אשר ישעיר הנדיב הזה אחרים אותו לעניה ירושלים ויועל הסר מונטיפיורי לעשות דבר גדול להעיר הזאת ולעניה היהודים להוציאה מן המיצר שהיו חלואים בתוך העיר היומר לבנות בתים לעניה ירושלים מחוץ לחומה ולתת להם שם גם אדמה ללמד ידייהם לעבודתה וייקן חלקת שדה במערב ירושלים על הגבעה שרלתני העיר ממערב לאמק הרפאים אשר יקראו לו אתה גי בן הנום ויצב לבנות קיר סביב השדה ואחר צבע לבנות שני בתים ויהיה אחר שתי שנים בשנת תפרש יודזיין ויה על הסר מונטיפיורי שינית ירושלים ויחנוך את שני הבתים הבנויים ויצב לבנות מתכינה הסובבת ברוח כי היו אנשים אשר אמרו כי הדבר הזה יביא תועלת רבה מאוד לירושלים כי ירד מכיר התכינה לחצי כי תהיה יכולת לתכון ברחיים האלה כל הכמח הצריך לירושלים ויבנו המתכינה וחסף הרבה מאוד הוציאה הסר עליה כי הביאו את כל הכלי מאנגליה והיהיה עד הסר את שני הבתים אשר נבנו בשדה לצוחי המתכינה ולדירת הפקיד אשר הופקד לשמור את השדה וכל אשר בו ויצב הסר להוסיף לבנות עוד בתים ויבנו עד שנת תפרי שחף כ-4 ו-20 בית והיקראו להם משקנות שעננים ויהיו ותים האלה הראשונים אשר נבנו מחוץ לחומת העיר והסר מונטיפיוריה שריה הראשון בדורו בין גדולי ישראל להעלות את זכר ארץ ישראל לפניהם היה גם הראשון בדבר הזה להרים את ירושלם מערימת הפרה אפס כי איש לא אהבה לגור בבתים האלה ממגור ופחד אשר פחדו אז כל אנשי ירושלם לשבת מחוץ לחומת העיר והיה פילו גורלות מי יצא בראשונה לדור שם והייתן להם עשר גם את הבתים למגורתם חינם ועוד שכר נתן להם בעד זה והשכר הזה ישלח לאנשים האלה גם אתר מידי שנה בשנה ובשנת תפרש כפויו הלאה עשר עוד ירושלים ויצב להחל בבניין עוד ארבעה בתים ויהיה יכירות אנשי ירושלים כי אך פחד שו היה פחדם לשבת מחוץ לעיר כי יושבי משכנות שאננים שאננים באמת ושלום להם כמו להיושבים בתוך העיר ויחלו לחשוב גם הם להרחיב את גבולם מעט מחוץ לחומה והייתעוררו חמישה אנשים רבי בייניש סלאנט ורבי יואל מושה ורבי לב הורביץ ורבי יושו הילין ורבי מיכל כהן וייקנו חלקת שדה על הדרך ההולך ליפו והיישלמו בעד כל אמה מרובעת חמישה ושלושים פרותה ואתה זה שווה כי חמישה ושלושים גרוש העמה ולא הייתה לאלי אדם לבנות בתים על האדמה אשר כנו מאין כסף ויחפרו בו ויבנו הוא ויהמדו מבנות עוד כל בניין עד תפרש קפטט ויהיא בשנה הזאת ויספחו על חמשת האנשים הראשונים עוד שני אנשים רבי יוסף ריבלים ורבי חיים הלבי וייקנו מהקונים הראשונים חלקת האדמה וירבו לשלם במחיר אדמטם כי עלה מחיר האדמה בעת המעטה הזאת פי שלושה וייתחדו שבעת האנשים האלה לעגודה אחת ויחלו לבנות בתים והיקראו להם נחלת שבעה ואחר נמצאו אנשים אחרים אשר כנו אדמה אצל הראשונים וירחב המקום הלוך ורחוב ואתה יש במקום הזה כמתיים בית וכארבע מאות משפחה תשב נשם ועד כו ועד כו הוא מספר היהודים כי ספרדים כאשכנזים גדל בירושלם כי הרבו העם לבוא בימיםיהם והיגדל סחר הדירה פי חמישה מהשחיה עד כו והגויים בעלי הבתים הערים ראש ויציקו ליהודים מאוד ואיש מהם לא אוהבה למכור את ביתו והיגדל הלחץ בין היהודים בירושלם ותשבנה שתיים שלוש משפחות בבית קטן אחד ותרבנה המחלות בעיר מאיפה סביר והיגדל עוני בני ישראל ומצוקתם ותהיין החול מחשבותיהם לצאת מן המעיצר למרחב והיקראו ראשי העדה הצרות רבות להתייעץ ולמצוא עיצה ותחבולה להקל עוני העם אשר הם סובלים מיוקר הדירות ויהן ברוח יוסף ריבלין רעיון גדול אשר הביא תשועה רבה ליושבי ירושלם היהודים כי יעץ לעשות חברה לבנות בתים לא כל איש לבטו בחספו כי אם ייתנו אנשי החברה את הכסף הצריך לבניין הבתים לכל אנשי החברה מעט מעט וקנו על כסף החברה אשר ייתנו כל החברים בראשונה את האדמה ושילמו אחרכן מעט מעט לקופת החברה ובאמתה החברה הבתים מעט מעט ותישר העיצה בעיני יהודי ירושלם וביום אחד נכון החברה ממה איש וייתן איש מהם שתי לירות תוגר מבראשונה וייקנו אדמה במעתיים לירה בעשרים פרוטה האדמה צפונה מערבה מהיר בתהי חובד כל חבר לתת מדי שנה בשנה שש לירות ובראש חודש כסלב שנת תפרי שלמד דלד בחרוב ועד ויבנו את מעט הבתים למעט החברים בעשר שנים עשרה בתים בכל שנה בהקראו להעיר הזאת מאה שערים ואתה בעיר הזאת כמאה וחמישים בית הוא דבר בניין הבתים בחברה קנתה את לב כל אנשי ירושלם והיועיל הוא רבים כאשירים כעניים לבוא בברית החברה ולבנות להם בתים ובשנה אחת היא שנת תפרי שלמד הי נכון הוא שלוש חברות חדשות לדבר הזה ואתה יהיה חברה הראשונה חברת אנשים השירים משלושה וחמישים איש בהקראו לה אבן ישראל לפי מספר החברים בתקנה החברה האדמה על דרך יפו קרובה מן החלט שבעה שישה גרוש העמה ביחלו לבנות הבתים כמשפט הביניין במאה שערים והייתנו החברים בראשונה איש איש חמש עשרה לירה לכניין האדמה ולשנה נתנו 12 לירה ואתה בעיר הזאת כשישים משפחה וחברה שעינית נכון הבשנה היא חברת משקנות ישראל מאנשים השיר לא יכלו לדתת גם שש לירות לשנה בפעם אחת והיהי מספר החברים בחברה הזאת בראשונה מאבר בעים ותהי חובתם לדת בראשונה איש איש חמש לירות לכניין האדמה ותשעה גרוש וחצי לשבוע כארבע לירות לשנה וייקן הוועד אדמה לא רחוק מאבן ישראל נגבע מערבה כי שלושה גרוש העמה ויחל לבנות הבתים ואיבן ארבעה וארבעים בית ולא יכלו להוסיף לבנות עוד כי היו באנשי החברה רבים מאשר לא הייתה לאל ידם לדת לקופת החברה כחובתם ותהי החברה הזאת בדעה כי כל החברים נתנו כסף עם מעט ועם הרבה ובטים לא בנו לכולם ואם קרו רבים מהחברים האניעים את חלקם במכיר מצער רק למען הציל ככל אשר יוכלו יען קיראו כי לא מהרה יבנו בטים לכולם ועד כו ועד כו עליהם לשלם שחר דירה וחספה מה שנתנו לא ייסה להם כל פרי עד בו האדון יחיאל מיכל פינס במלאכות ועד מזגרת מושה וילווה להחברה מכסף הוועד כדי הצריך לבניית מאה ושישים בית לשלם להוועד את הכסף הזה בחמש עשרה שנה מיום כלות בניין הבתים עד תיקן החברה עוד אדמה למען יבנו פה שמונים בטים גם לספרדים ועד עתה נבנו במקום הזה עוד כך חמישים בית והחברה השלישית היא חברת ביתי עקב משבעים איש כמספר הנפשות אפשר ירדו עם יעקב מצריםה קנתה אדמה ממערב לאבן ישראל רחוק מהעיר כי מחיר האדמה אצל העיר עלה הרבה מאוד אפס בגלל המרחק מהעיר לא יכלה החברה הזאת לעמוד עוד ותבו בצרה גדולה עד בו הדוקטור ישראל הורביץ ממונה לחוי ללהורודנה ותהי עצתו כי יקנה קוי ללהורודנה מהחברה כעשרה בתים לתת לעניי הכולל הזה לדור בהם שש שנים חינם ואת תאס עצת הדוקטור ישראל הורביץ וייקן קוי ללהורודנה את הבתים והבנו בבית יעקב כל צורכי ישוב בית תפילה ותנור והתחזק הישוב גם במקום הזה בשנה ההיא קונן רבי ניסים בק חברה אחרת וייקן אדמה מצפון לירושלם דרך ההולך שכמה וייבן שם כעשרים בית ועוד יש להחברה הזאת אדמה הרבה איפס מעין כסף עמדה החברה מבנות עוד והגביר רבי דוד ממזריץ קנה אדמה בחספו גם כן מחוץ לעיר בין נחלת אובנה השערים וייבן בחספו עשרה בתים וייבן גם בית התפילה ויכול להצריך לישוב יהודים ויינדבם לעניים לדור במחינם שש שנים וייקרה להבטים האלה בית דוד על שמו והדקו והדקו בנו גם יהודים רבים בתים גדולים ויפים מחוץ לעיר ותהירו שלם החדשה הזאת לעיר גדולה ויפה ומספר בתיה כשש מאות ומספר יושביה כארבע תלפים נפש יהודים ירושלים שבאת אלף תפתפת תתבב לחורבן סוף המאמר ירושלים החדשה מעט אליאזר בן יהודה מה תהי אחרית כל אלה מה תהי אחרית כל אלה לבריבוקס רקודינג אין פאבליק דומיין רבי אומרי לרנר ג'רוסלם מעט אליאזר בן יהודה אלה דברי הפקודה אשר שלח כבוד הפכה לרבני ירושלם כבוד החכם בשי לקהילת היהודים בירושלם קיבלנו את המכתבים מבית פקודת שר עניינים הלכותינו החיצוניים ואלה דבריהם הן דברי הלכות הלכות דבריהם הן אומנם חוקי מלכותינו הן באזרת הנוכרים הנתונים להמשחר בארצות טוגרמה בחירות האזר הזה הוא רק במקומות המשחר ולא במקומות אשר לא למשחר נכון והנה פלסטינה איננה מוכנה למשחר כאשר ירושלם במקום משחר ועל כן נוכל לקבל כל הבא מבני ישראל רק לפקוד את המקומות הקדושים ורק לזמן קצוב ובתנאי כי לא ישאר הוא אחרי פוקדם את המקומות הקדושים יותר מחודש ימים ואם יהיה בדיהם מכתב רישיון להותר באופן הזה ואם גם במכתבי מסעה כתב התנאי הזה לא נוכל לקבל את האנשים מבני ישראל, הבאים הנה לתחל את המשחר והנה כל הדרוש להודיע לממ�לא מקומינו ביפור הודענו וגם להשוטרים פה צווינו, עשים אינם על זה אפס, יען חושדים כי בני ישראל הבאים דרך יבשה ישכנו בבתי החברות האלה ולכל היהודים השוכנים מחוץ לעיר לעזות צריך לצוות לראשי החברות האלה ולכל היהודים השוכנים מחוץ לעיר כי יודעו להממשלה מהירה על כל יהודי אשר יבוא עליהם למען נעשה כמשפט וצריך להודיעם כי אם בו יבוא עליהם יהודים בדרך הזה ואת הממשלה לא יודעו ונשאו את אבנם כמשפט הפכה אלה מבריאה פקודה השרשלח כבוד הפכה לרבני ירושלם והנה רק שו והבל לחקור מה הייתה סיבת הגזרה כי חול זה לא יועילנו מעבר מזה הרי הוא רבים תרועת שמחת נקמה על הסופרים והיקראו אתם הסופרים הוויתם עלינו את כל הרעה הזאת בדבריכם והצדיקים האלה המעיצרים בצרת אמם לא יסימו על ליבם כי גם אם כדבריהם כן הוא גם אם באמת היו דברי הסופרים סיבת הגזרה לא להסופרים לבקש סליחה וחפרה על חתתם לעמם כי אסועסו הסופרים שוותם ואם רבים מהם אולי דיברו יבלת הנה לא בגללם יאושמו כל הסופרים ולא הפעם הראשונה היא בדברי ימי היהודים כי ראשית דברי דורשי טובות אמם כמו הביאה על העם רק רעה אבל גם מעבר מזה הפריזו יתר על עמידה והיה השימו את מקבלי החלוקה והם סיבת הגזרה הילומנם יש בין ראשי עדת ירושלים החדים אשר אנו לא יתענו קרב הצדיק 40 שנה על ביטול עניין יישוב ארץ ישראל ואולי יותנו בעד זה מכיסם בלינדר אך חליל עליהם להיות מוסרים ובבוא הפקודה עשו חול לשר בחוכם והרב הגדול מושה הלב יפנדי ראש רבני תוגרמה והיבקשו ממנו להשתדל להעביר את רוע הגזרה והרב הגדול ראש רבני תוגרמה לא איכר לעשות את אשר שאלו ממנו והדונאי נתן חינו בעיני עשרים והייעטרו לו והיומרו לו כי הגזרה כנזים ולא על הספרדים והשמח הרב הגדול ראש רבני תוגרמה מאוד ומה יכלו עוד לעשות ולא עשו? אך כל זה לא יועיל לנו ראו ראינו כי הממשלה חושדת אותנו והלנו להשתדל בכל השאנוכל להראות את הוד מלכות הסולטן כי חפצנו רק להחסת תחת כנפי חסדו למצוא מקום מחסל לנו בארץ אשר לא יסתמונו ויתעוללו בנו כמו בארצות המערב עלינו להראות להוד מלכותו כי רק טוב וברכה נביא להארץ הזאת אשר נעבדנה בכל אהבתי נולה והפכנו את מדברה לעדן וציותיה לגן הדונאי עלינו להשתדל להראות טוב טוב לממשלת תוגרמה אם נאחז אנחנו פה מאשר אם יאחזו פה צרופתים או אשכנזים כי אנחנו נכיר טובה להוד מלכותו בגלל חסדו והיינו לא תמיד עבדים נאמנים בצרופתים או אשכנזים אם יאחזו בארץ וחזקו את ממשלות ארצם אך לא בכל אהט ימצאו אנשים אשר יצלחו לי מלאכות כזאת גם אלוהים שאל את מי נשלח ומיילך לנו האמצע אתה אישה יאו אשר ישיב הנני שלחיני האמצע איש אשר יוכל לדבר לפני עוד מלכות הסולטן בדברים נסגבים ויוצאים אין הלב להראות לו מה חפצנו באמת למען ייתה חסדו אלינו בכל מלכי בית אוטמן למצוא איש כזה עלינו להשתדל בכל כוכנו כי בזה כל תקוותנו ועד כו ועד כו עד אשר ייתה הסולטן ירום הודו אלינו ואמר למלאכיו הרף תמטח הממשלה מדעת דין קשה על המושבות בפתח תקווה עוד הגזרה לא לבנות בתים חדשים אוקפה עומדת ובסמרין מלבד זה אוטומר הממשלה כי כל האדמה לה והצדק לה למוכרה לכל המרבה במחירה כי האיש השר על שמו נקנתה אדמת סמרין בראשונה היה בירשות תוגרמה וימות בליבנים והממשלה יורשת אותו ומי יודע מה תהי אחרית כל זאת המסיתים יצפט רק אנשי צפט לא יידגו על כל זה כי שלח להם אלוהים עניין אחר לענות בו בדבר אחר ניתן להם לעסוק בו כי במות הצדיק מסדיגורי השיהיה הגבי על כל כסף ארץ ישראל מארץ ממשלתו מחצו אנשי צפט לשתיים החצי האחד חפצים ורק בני הצדיק ימשלו בקסף הזה והחצי השני חפצים להשליט על כסף החלוקה גם אחד מקרובי הצדיק היושב ברומניה ובגלל הדבר הזה יעריבו את האנשי צפט בחוזקה ומכתבים לעלפים נדפסו ונשלכו לחוץ לארץ משני העברים להגיש עצומותיהם לפני נותני החלוקה בתיקך המריבה הזאת את לב כל אנשי צפט ולא יוכלו להתבונה למעשה המסיתים אשר החלו לפרוס רשתם גם בעיר הזאת כי שלא הכשלחו שם רופאה אשר ירפה חולי היהודים חינם אין כסף ונתון ייתן גם רפואות חינם ועוד מעט והכינו שם גם בית לחולים והיפילו ברשתם רבים ועצומים מאוד יותר מאשר בירושלים כי בירושלים יש רופים לא מהמסיתים ויש רופים גם ליהודים המרפים חינם ובכל זאת בית החולים להמסיתים מלא יהודים אף כיל לפני כל חולה יוסם ברית החדשה והרופא בכבודו ונפשו ידבר אל החולה על ענייני הדת ובנועם לקחו ידבר להחולה בעת חוליו על טוב דת הנוצרים ועל רעת דת העברים ואם ככה דבר בירושלים ומה יהיה משפטו בצפת והיינסור הבני צפת בראשונה לאסור בחרם את רופא המסיתים אך מהרר ראו כי איש לא ישים לב לחרמם כי אולי הם יהיו הראשונים לעבור על החרם ולשאול ברופא המסיתים כאשר גם בירושלים הגדולים, הם הראשונים בפרץ הזה ויישובו וייתירו ואיצה הנה עושים המסיתים את מעשהם בהתר הבדץ ויש רבים העושים מלכה את המסיתים ויש גם אשר נעשו לסרסורים למשוך נפשות ברשתם והמסיתים שסים וסמכים כי הצליחו להציב להם יד בין היהודים עוד בעיר אחת בארץ ישראל והיהודים רואים ומחשים אתה, אדונאי מה תהי אחרית כל אלה ירושלים אלף תפתף תתבב לחורבן סוף המאמר כל אלה מעט אליאזר בין יהודה יש תקווה This LibriVox recording isn't the public domain Read by Omri Lerner Jerusalem יש תקווה מאמר מתוך אסופת מסות ומאמרים מעט אליאזר בין יהודה בשורה טובה הביא לנו מכתב העיתים האנגלי בימים האלה ואם אומנם נכון הדבר ולא שמועת שווהי כשמועות אשר יקלטו כתבי מכתבי העיתים לפעמים מהעביר תגדל שמחת חובבי ארץ אבותינו בכל הארצות לעין חקר ולעליצת נפשם לא יהי קץ וכאשר שמחו לפנים הדויקים בארץ אבותיהם קצת בבל השדודה לפני קורש וישמיעו כל קורה בכוח מי בעם היהודים מחפץ לעלות לארץ אבותיו יהי אדוני אימו ויהל כן יסמכו אתה על בסורת הקרוניקל כל אוהבי אמינו באמת החפצים בתקומתו כהנה בימים האחרונים גדלה מאוד תוגת חובבי ציון ערך למצוקת לבם וכל רגשיהם מי יחוש מבל אדם מי יחוש את הבעלה אשר היפילה עליהם הבסורה כי נסגר לפני היהודים הדרך אל הארץ האחת בכל רחבי תבל אשר אמרנו בן נמצא מנוח ולמבוחתם בעת הזאת מי עסקיל מי אבין את הקאב הנורא אשר ירחיבה הבסורה הזאת את לב כל הדויקים באומתנו באמת וכל נטפי האדם אשר נטפו ליבות הסופרים בהיאמר להם אתם בדבריכם הבטם עלינו את הראה הזאת מי יספור הנה כאיש תועה בישימון נורא ומסביב לו חיתות טרף יערבו לדמו וייתנפלו עליו בכל אשר יפנה ויהודים אתה בכל ארצות גלותם תועה ישראל בארצות נושבות ומלאות כל טוב וכל עוד ויופי אכלנו הן ישימון נורא ויושביהן כחיתות טרף יערבו לדמו ומזימתם כל היום לעשות אותו קלה ולמחות את שמו מעל פני האדמה בכל מקום שמו מנועץ ולא יחסכו ממנו קלימות וגידופים כל היום במדבר נורא ישראל ורק מגור ועימה וצרה ומצוקה חלקות תמיד ואם רגע יערבו או יבב ממנו וגדל שברוף היא אלף כי בגד ומעל יוכלו בכל פי אז ישכחו רבים מבניו כאילו הם בביתם הם פשו לעומתם ולמולדתם יפנו אורף ואמרו הנה אלך הייתו הטרף אשר אמרו לנו אהבותינו אך עצמנו וסרינו הם אכינו הם ולמה נראה נשליחנה את מלחמתנו מידינו והתרוח אמינו אשה היה כשריון לנו מפני אויב נתפשטה והיה כי יראונו בני אמינו אי רומים מכל ושלום יהיה לנו אבל הבוקדים האלה יראו לי ישראל מכל אויביו יחד כי אויביו ילחמו בו ודי חוח לעם מושה להילחם ולעמוד על נפשו בפני אויבים רבים והעצומים וזה רע המראים האלה ישכירו הוא ולא ידע ישקו הוא כל תראלה ולא יחוש וסם מוות יברו להמיתו מעט מעט זה גורל ישראל בכל ארצות גלותם מלחמה נוראה או בגד בוקדים בהנה נפכחו עיני החדים מכיר בינו ויירו כי יש ארץ אחת אשר ליבות מלאכה היו מעולם טובים לישראל ווו ינוח מיעוץ בו ומרוגזו לא יומרו לו נוכרים אתם פה ובניו לא יתכחשו לעומתו כי זכרונות ימי קדם החרותים בארץ הזאת על כל אבן ועל כל צרור הם הימלו את ליבותם רגש קודש ושלהבת אהבת יע לעמם בתראה נהיינו הפעם דבר נפלא שרוד לא היה בישראל מיום היות לנו הספרות העברית החדשה ועד היום הזה התבוננו לדברי ימי הספרות הזאת מעט צה המאספים ובכל ספריה ודברי סופרי החפסו היתה כזאת הזכו זכה סופר עברי אחד כי ישמע העם בכל דברה ועשה כעצתו הקמה עצת אחת הסופרים העברים אשר דיברו לעמם עברית והיא עץ להם לעשות דבר הנומנה משחית השחיתו הסופרים הרבה מאוד ברוח ישראל ובדווקותו לעומתו והריבל רבי יצחק בר לבינסון אשר לשמו יזמרו התהלות מקצה ערת סרוסיה עד קצה היא רבה להשחית ולהרה מכל הסופרים יחד כי צורך השעה עברת עיניו ויסכל את חוכמתו לבלתי רעות דבר אחרי השעה הזאת ויהמול בכל כוחו ובכל חוכמתו ובקיאותו הרבה בספרות התלמוד והרבנים להקר משורש כל אהבה לספתנו והשתדה להבד מלב היהודי את תקוות הגאולה בכל אשר חשב אולי בן מנחם והירה להגיד בקהל כתב הריבל בפירוש ודבריו הנראים כחזקים עשו פרי בליבות צעירי ישראל לא פה המקום לדבר הרבה על עניין הנכבד הזה ואולי ידבר עליו במקום אחר והבאתי רעיות מדברי ריבל לחזק דברי אך כל הדברים האלה היו מצוות לא תעשה אל תדבקו באמכם כי כל האדם אכיכם ובהדרוח ומתחם את גבכם אל תשליך ומנגד כי חדלתם מהיות אומה אל תקדשו שפת עברית מיתר השפות כי חול קדושה בעין וברוסיה לשון הקודש למה או רוסית או אשכנזית אל תחקו עוד להגועל ולארץ אבות איכם לפנים אל תסוען איכם כי טוב לכם פה משם וההשכלה למה אם תקיימו כל מצוות לא תעשה האלה כי זאת יעסק על אתכם תגעל אתכם גאולה שלמה מהרבנים והפוסקים במחרה בימינו זה היה דבר הסופרים ומי לא ישמע בכל דברים נעימים כאלה אך היה אחת ממצבות עשה אשר ציבו סופרינו לעמם לעשות בידיהם ובחפיהם ככל הימים השרשתגו סופרינו שגון נצח ליעץ לעמם לחדול מהיות עברים לא היה חולכוח לדבריהם בלתי עם להשכית ולהקור ולנטוש ולנטוץ ולהעביד ולהרוס רק לא לבנות ולנטוע כי איך תיתן שפתנו הקדושה את כוחה להחפיצים לעשותה לשם מעוות לעמה ועל אנשי לשון כאלה איך תעציל מהירוחה אבל רק מצאו-מצאו סופרינו הדרך האמת היעה לספת עברית וימצאו מהירה עוזניים קשובות וידיים נכונות לעשות הנה כל רם נורא הכרידת ליבוטינו והבשורה באה כי נסגירה לפנינו הארץ האחת הזאת והחזרים ידעו, באו ברגע הזה להוסיף מחאוב על מחובנו והיקראו אתם בדבריכם הבאתם עלינו את כל הרעה הזאת השמים אתם כי למה דיברתם להכיחם ואת יעצום להימעלט על נפשה מלמקום הזה אשר אנחנו יושבים בו במינוחה, שקייטים ושליווים ובעצרה הזאת לכל חובבי ומתינו באמת במכתב הייתים ג'ויש קרוניקל ויביא בסורה טובה לימור יהודים מחדים הגישו לממשלת תוגר מה מכתב בקשה בדבר ישוב היהודים בארץ ישראל והיועד סוד שרי הממשלה והייתיעצו בדבר הזה ויחליטו כי יינתם רשות ליהודי חול להרצות להאכז בארץ הזאת ולקנות באדמה רק אם יקבל יקבלו עליהם את ממשלת תוגר מה ומה תערב שמחת חובבי ומתינו עם אמת הדבר ומי מהחפצים להאכז בארץ הזאת לא יובע לקבל עליו ושמחת לבר את ממשלת תוגר מה אשר נתתה חסדה לנו גם הפעם הזאת כאשר עשת בהמים רבות בעצרתו אבל גם עם שמועת שקר היא שמיענו מכתב הייתים הזה היום והחלט לא החליט הממשלה הדבר לטובתנו הנה הבעלה הראשונה עברה ולב חובבי ומתינו חזק מעט ותקוותם שווה להם כבר ראשונה כי ידו הידו כי סוף סוף ירעו שרי ממשלת תוגר מה כתובה וברכה נביא להארץ הזאת וגם להממשלה וכל נזק קטן לא יקרה לה חלילה בגללנו כי הנה שממן נוראה בכל הארץ אין עבודת האדמה אין משחר ואין חרוש את כל מעשה וכל מלכת מחשבת והערבים יושבים רפי חוח ולא יוכלו להקים הריסותיה והריסותם גם הם בחוכם לבדם וכויים רבים לא תשימי ניהם על הארץ הזאת לקרוא אותם מעל תוגר מה והיה אם יחזו ביהודים מעט מעט והביאו איתם את כספם ואת כוח ידיהם ואת אומץ רוחם וחריצותם ובהעוותם הרבה לעצם הארץ וביודם כיפו באמת בשלומה יהיה להם שלום ובאושרה יאושרו גם להם ועשו נפלאות והפכו יציותיה לגן עדן בידיהם וברוחם וחריצותם יפריחו בית המסחר והמלכות והתחסדי הממשלה ישמרו לה תמיד והיו עבדים נאמנים לסולטן ירום הודו ולעזרה בעצרה לבלתי תת לנוחרים לשים להם יש בארץ הזאת לבונות אשר יתפלו עלינו או הבינו ובכל חמדות הרעות אשר הם אומרים, למצוא בנו לא האז איש מהם לומר כי חפויי טובה אנחנו חסדי קורש מלך בבל נשארו בחתבי קודשנו עד היום ושמו יהי לברכה בפי כל ישראל להולם וחסדי הווזיר השני גם הם לא נשכחו מליבות בני אמנו ובימי מלחמת הרוסים האחרונה בתוגרמה הראו היהודים בכל הרצות את רגשי ההוותם לתוגרמה בדבריהם ובמעשהם בכל שריחלו וגם יהודי רוסיה שחוותם לארץ מגוריהם נתלה להם להיות ביצבה אוהבי תוגרמה וימלו את החובה הזאת בכל נפשם ובכל מאודם הנה בליבם אהבה לתוגרמה ובעת אשר נלחמוק כעריות משחיתים עצבה התוגרמים ויפלו את מקותיהם ידעו בליבם כי מחובתם למלכם הם עושים זאת ולא מסין אתם לתוגרמה ואם הפל נפיל התכינותנו לפני הוד הסולטן הרחמן ירום הודו וגילינו להוד מלכותו את כל ליבנו והיתך עסדו לנו ופתח שערי ארץ אבותינו כמלפנים כיום למ? יען ארץ אבותינו היא על כן חפץנו בה מאשר במדינות תוגרמה אחרות יען ידענו כי רק בארץ הזאת תהיה לנו תקומה ורק פה נוכל לחיות לפי חוקי תורתינו ומנהגי אבותינו ורק בארץ הזאת והמעל להתכחש להומה ולחקות למעשה הגויים למען מצוחן ביניהם ידוע ידענו כי בכל מקום בכל ארץ ממשל את הסולטן ירום הודו תהיינה עיני המלך הרחמן הזה עלינו לטובה אך ען הנלך מעיבת הגויים ומסינתם עיין נסתר היוונים או יבנו מאז שבים אתה בכל המדינות האלה ויתר הנוצרים יחזגו את ידיהם להציקנו וללחצנו והיינו גם פה כבי ים חיתו טרף ומנוכלות יהיה לנו והבנו רק מהומה ומבוכה בארץ הסולטן ירום הודו ותועלת גדולה לממשתו לא נוכל להביא כתועלת השאנבי פה בארץ, השאנחוש כי בביתנו אנחנו ואיש לא יעיז לומר לנו כי נוכרים אנחנו בה אבל אם באמת הדבר ופתוח הפתחה לנו ממשל את תוגר מה את שערי הארץ הזאת עלינו אתה להיזהר במעשינו לבילתי הביא עלינו רעה שינית, מרוב מהומה ומבוכה ומעין סדרים הזהירו את העם בכל מקומות משוותיהם לבילתי ייהין איש לעלות ארץ הישראל בידיים ריקות ואף אם מעט כסף לא אם לא יודע הוא כל מלאכה הגידו ביקהל עם השכם והגד, הערב ודבר כי לא כאמריקה הארץ הזאת וולא דבר לא יוכל אדם להחיות את נפשו ואת נפש צעצה אב בו ואחר איתו בערש את המסיתים התמונה לכל היהודים הבאים הנה בידיים ריקות והרעב ייעחוף עליהם לבקש אזרע מן המקור התמי הזה הודיעו נה את ענייני המסחר והמלאכה לכל משפטיהם בארץ הזאת והיה אם יראה איש כדי כסף לא ודי חוח לעשות דבר ועלה לצוא ולא יהיה אתה למכשול ולפוקה לכל העניין והיה אם כן נעשה וצבעה אדונאי את הברחה במעשה ידינו ורעתה הממשלה כי לשקר הוציאו דיבתינו לרעה לפניה ותחת אבן ומרמה תראה רוח אמונים ואהבה לארץ ולמלכה הרחמן יערום הודו אלף תפתפת טווה לחורבן סוף המאמר יש תקווה מעט אליהזר בן יהודה שאלה לאותה חלק ראשון This Librevox recording is in the public domain Read by Omri Lerner שלרוסלם שאלה לאותה חלק ראשון מאמר מתוך סופת מסות ומאמרים מעט אליהזר בין יהודה ילד חדש יולד לחוכמת המדינה במחצית המאה האחרונה ותהי המשרה על שכמו לשנות סדרי ממשלות רבות וגורל לעומים שונים אלה להחיות ואלו להמית ברוח פיו קטן ונבזה היה בהיוולדו אחד מהרה הפך מראהו ויסגה וישב לשפות ברוח משפט וברוח בער אמים וממלכות מלחים ורוזני ארץ וייסם שמות בארץ ועוד ידו נתויה לשנות את פני אירופה כולה הילד הזה הוא רעיון הלאומות מי הולידו קראהו מרחם התוהו לצאת ולאור באור החיים הנה זאת השאלה שרעלה עלינו להשיב בחפצנו לתת לנו מושג נאמן מהרעיון המדובר ואם נשים מבטנו בדברי ימי המאה האחרונה נבחך לדעת כי מעשה מקרי לפי הנראה הוליד כל אלה עולם מאוד נשגה אם נומר כי המקרה ההוא מקור ראשית הרעיון לכל המאסים השריה עשו תחת השמש כי בחיי אנשים פרטיים כן גם בחיי עמים ולאומים נמצא אם נתבונן סיבות קרובות ורחוקות ואם הראשונות תוכלנו להיות גם מקרים קלי הערך הנה האחרונות הן התולדות כל חיי הלאום כותב בכלל התבאת האחרונה משרשר את המאסים אשר נעשו במשך הווייתו מה היא סיבת מפלטנו הנוראה והריסת ממלכתנו הסיבה הקרובה היו הרומיים אשר גבוה עלינו ויגרשונו ממולדתנו אך הסיבה הרחוקה הם החיי לעומנו בכלל חיי עבודת האדמה בלי עבדים ובלי אנשייל חייל תמיד אשר למדו ידיהם לקרב חיי שקט אשתחת גפנו ותחת תהנתו בעת אשר הראיות תאופים סבו הוא מכל צד בעת אשר כל העמים חיו אך על חרבם וקשתם אשר כל ישעם וחפצם היה לרשת ארצות לו להם גם לרעיון הלאומות סיבה קרובה ורחוקה רוח המעה האחרונה בכלל רוח אחרות רוח התקוממות הנכנעים על מכניעיהם הרוח השהולידה את ההתקוממות הצרפתית בשנת 1789 הרוח הזאת יצרה גם את רעיון הלאומות ותרכמאו בתוהו והירחף בעביר עד בו איש אחד אשר מבלי חפצו קרה להרעיון הזה לצאת מעולם התוהו לעולם המעשה ולהפוך משורשו כל אשר עשה קוראו והשייצר ברוכו הגדול האיש הזה היה בו נפרט נפוליון כל הגדול מחברו ייצרו הגדול ממנו אמרו חכמי התלמוד ומה מאוד מאמנו דבריהם אלה ביחוס אל נפוליון כגודלו כן הרבה חט ופשע עד להשכית והיתאב לחונן ממלכתו בכל אירופה כולה למשול בכל ולשיט או לא על כל העמים והיבגות בארצוע שנבחר להיות נסיעה וייסם כת המלכות בראשו ובחרבו הקשה הרגיז ארצות הראיש ממלכות ביחניה את השקנה זפרד, אוסטריה, פיימון ויצא ללכת ארצה רוסיה אך פה פנטלו ההחצלכה אורף והיא נגף לפני הרוסים ויוקא שוק על ירח גם הטבע התקוממה לו כי קור החורף הקשה זינב באנשי צבאו ואך במיתי מעט על נפשו ולם גם העיד הזה לא הכניע את גאוות איש אדמים ויוסף להילחם באשכנזים אך הפעם גברה עליו יד מלכי הברית אשר התאחדו יחד נגדו וייסימו קץ לפלגי אדם אשר שפח נפוליון והמעשים האלה עוררו את רגש הלאומות בלב אשכנזים ראשונה ובשם הרעיון הזה החלו ממלכות אשכנז הנפרדות להתאחד נגד אויבה מקללי ולם גם אחרי אשר עבד נפוליון לא עבד רעיון הלאומות גם אז לא ארחו הימים וייסע עם היוונים בשנת 1821 גם הוא את ראשו אחרי היא כנאו תחת ידי התוגרמים ארבע מאות שנה ביד ראש מאית לוחצב את זכותו הלאומית ובעזרת הצרפתים, האנגלים והרוסים הוא שווה להיוונים בשנת 1829 זכותם זאת אז בהתור גם ללאומות עמים רבים האומגרים גם הם התקוממו בשם הרעיון הזה בשנת 1848 נגד אוסטריה אומנים נגד התוגרמים בתתעורר גם איטליה בשנת 1849 וכו הלך רעיון זה היה אסחיל עד אשר זה לא מקבר הוא שווה זכות הלאומות גם להבולגרים תולדות הרעיון הזה תראה על הדעת כי מושגו בראשית היה פריקת אול רודים מעל צברי העמים אני לחצים וכאשר הוא החיים בו גם הרעיון הזה התפתח לאט לאט במשך הזמן ויקבל צורה אחרת ומושג חדש בהצדיקו ובחזקו את התשוקה הטבעית אשר לכל עם ולאום להגן על לאומותו לשמור את רוחו ומדותיו לבל תתבללנו ותחלפנו במושגו הרחב הזה קנה לו רעיון הלאומות הלאומות אוהבים רבים במחנות הסוציאליסטים ובעלי השותפות הקומוניסטים ואומרם כי הוא רעיון צר, הצורר להשתלמות האנושית אשר אז כל משפחות האדם השונות כל העמים והלשונות קליל יתבוללו ולא יבדל איש מאיש ועם לא יוכר לפני עם רעיון הלאומות יצמצם את הרגש יומר פירודן על האנושות לפרוק או לרעיון הזה מעלה למען הגיע לחיירות אהבת כל האדם קוסמופוליטיזם יומר פייטה עם כיר רצויות קוונותיהם של אלה החכמים יען בשם אהבת אדם ידברו בכל זאת רובת ליבי לומר כי שגום מאוד בדעתם כי בנויה היא ברוח בדמיון ובמסקיעות לב אך כל יסוד אין לה הדבר רקי הלאומות ההמצאת האנשים היא אשר המציאה לנחת רוחם מדוע יישנה עם זה מאחר במסגו בתכונת רוחו בשפתו ובמידותיו הלאו חול אלה בטבע יסוד אותן סיבות טבעיות כשינוי ההרצות מריהם ותחונות מזגי אבירה משונות הרים ובקאות, ימים ונהרות קור וחום ליח ויבש בכל אשר יפלו על האדם ויפתחו עליו חותם תוכניתם ואם כן היש איפה ליל ידינו לשנות כל אלה לפי רצוננו הנוכל צוות להטבע הכי תשונה אתה הפוך כל הארץ לביקאה אחת התוציא ארץ הצפון אצאי תמר וכל עוד לא תעשנה הנפלאות האלה גם האדם אשר יד הטבע תמשול בו בזרוע הכוחה גם האדם לא יחדל מהיפלג לעמים ולאומים שונים בתכונות רוחיהם בחישרונותיהם בינתייותיהם וחולי וחולי אךלו גם היה כדבר הזה לאו גם יד נעלמה קצת הפלא ותשנה את פני הטבע כולה המאושרת הייתה אז האנושות הקזות תשתלם ותכלל ביותר כולה לתמונה אחת כה תחת הדר התמונות הרבות ועוד הצבעים השונים אשר בהם התגלה אתה ההפכים והשינויים המתאימים יחד בזאת הדר ועוד הטבע כולה וזאת הדר הרוח האנושית גם היא רוח האדם גם היא ככל אשר בהטבע חונן בכוח המושך והדוחה הראשון ימשוך ויקרב אישי מין האנושי אלה לאלה בגלל קרבות תכונת רוחם בכלל והשני ידחה וירחק אלם אלה בגלל השינויים הפרטיים אשר לרוח כל איש וככה ילחמו שני הכוחות האלה תמיד ככה יתעבקו אישת ראהו ולפי רבות האחדות או ההבדל יגבר הכוח האחד על משנהו ואלה אשר האחדות הוחם הרב מהסגולות הפרטיות המבדילות ביניהם יקבצו ויגשו אחד לאחד והיו לעם אחד ללאומות אחת ושו אמל אלה נתת מדע אחת וקצב אחד לרוח כל העמים היו לא יהיה כדבר הזה סינעת העמים איש לראהו המלחמות הנוראות והדם הרב אשר ישפך אתה על לא דבר כל זאת קליל תכלוף מן הארץ כל העמים כולם ייתנו ידיהם זה לזה ללכת יחד בדרך המובילה אל תכלית הילת האנושות החשפות השונות ותחונות רוח העמים השונים לא תחדל נמיקר בארץ לאושר האנושות כולה האחים באמת הצדקה לכל אמא להגן על לאומותו ולסוחך עליה לבל ימח שם המתחת השמיים הלאה אז גם לנו העברים כאו ישפות שכל ישר כמדוע יגרה חלקנו מחלק כל העמים במנוף לימן אנחנו מהם אך הה לא כל השר יתיב בעיני השכל הישר ייתף גם בעיני הפילוסופיה וגם הפעם נגזר עלינו כי ביחוס של השאלה הזאת תתנגד הפילוסופיה לסכל כל בן תמותה כבר חדלה העברית מהיות עם תשים בפי כהנה כבר נעשפה לאומות העברים ורק דת היהודית והמאמינים רק הם אני שרו בארץ ולכן להתבולל עם אחיהם בני מולדתם רק זהו אושר מאמיני בדת היהדות בהעתיד את הדעה הראה והנשחתה הזאת ערך כבר מלחמה אדון סמולנסקין עכשיו הבוארים מאש אהבת המוהר על הדעת מאסתלנו הדעה הזאת בארץ השכנז ארץ מולדת אביה ומה עוד תעסלנו אם לא נקדם את פני הראה הזאת ולא שט לבוא להחרפות והגידופים אשר אימטירו עליו המקנים לרבם בין מלאכם אשר סביב שטו עליו ואחריו יצא גם החבר שולמן בסיפור היקר ממקור ישראל ויחזק את דבריו בהרותו מה מאוד השחיתו את דרכם כל הנוהים אחרי בן מנחם בתיתם כתף שוררת ליהדות ולהעברים הו הנבחון, אגמר אנחנו את הפילוסופיה הזאת ונראה הנכונה בפיה ואם קצור קצרה יד השכל הישר את הפילוסופיה הלו לא קצרה ידינו גם אנו להתפלסף ולפלפל ככל לבת נפש הפילוסופים ולהראות כי דבריהם גם הם נופלים מעט מדברי האורים והתומים הלאומות מה היא ומה גדרה רק אלה אשר יחשבו לאמ אחד אשר שפה אחת להם ולאומי אמריקה בלגיה או שוויץ השפה אחת לאיש איש מהם והשכנזים השפה אחת ידברו כולם והצרפתים האומנם לא צרפתים הם הבריטנים והאלזסים יען לא צרפתית ידברו ומדוע אם כן יחרצו אחדים מפני אמנו כחבר פיליפזון במכתב איתי כי לא מוכשרים אנחנו לחיי לעום יען לא שפה אחת נדבר כולנו והלא עוד יתר שעת לנו העברים כי יש לנו שפה אשר בנוכל לכתוב, אתה ככל העולה הולכנו וגם לדבר בה יש ליל ידינו אם אך נחפוץ ואם רבים מבני אמנו לא ידעו אף קרו עברית במי האשם מי חסיד מאיתנו דעת השפה הזאת, אם לא הפילוסופיה הזאת בעצמה או אולי אלה ממשלה אחת להם אלה היושבים בארץ אחת איך הם היחשבו ללאום אחד והיוונים בתוגרמה והבולגרים מרומלי המזרחית והעברים, השריתגוררו באלקסנדריה ברומה ובבבל החדלו מהיות יוונים בולגרים או עברים ומה איפה גדר הלאומות סופרים רבים דיבו והטובים שבהם החליטו למור ההקרה והרגש הפנימי אשר יתעוררו בליבות מספר ידוע מהאנשים ויתנו חפץ בלבמ להיות יחד עם רב ועם מעט מספרם הם היתנו הצדקה להם לחיות חיי לאום בפני עצמו והחוב לתת להם זכותם זאת יוסף עטבס הסופר ההונגרי נולד בשנת 1813 במכתב להמליץ בעד שבעוי זכויות העברים ג'ון סטיוארט מיל יומר כדברים האלה הלאומות תציץ בלבא ואנשים רגש המתה אותם להשתתף יחד במפעליהם הם מאשרים אנשים אחרים הנותן חפץ לחיות תחת ממשלה אחרת ואחי הממשלה הזאת תהי מביניהם הרגש הלאומי יוכל להיוולד על ידי סיבות שונות יש אשר הוא פעולת אחדות המשפחה והמתה ויש אשר אחדות השפה והדת יולידו החסיבה היותר חזקה היא אחדות הקורות בזמן העבר ומזאת תיוולד אחדות הזכרונות גאווה והשפלות אשר מעשה אחד בהעבר יסמך את כולם ומעשה אחר יהיה מלא כולם יגון ולנו העברים אף כמפוזרים הנינו בכל קצרי ארץ אין לנו כל אלה האם לא יחדנו כולנו רגש אחד רגש קדוש וטהור רגש ניסה ונסגב להיות כולנו רייבים זה בזה האם לא ממקור אחד חוצבנו? האם לא אמונה אחת לנו? וקורות אמינו מהעבר האם לא יקרות הנה לכולנו יחד? האם לא נתגאה כולנו באנשי הרוח אשר יצאו מקרבנו לחבוד ולתפערת? האם לא תדקה באפר נפש כולנו בקורנו דברי ימי אמנו בקורנו דברי ימי אמנו בימי הביניים? ומדוע איפה נעשוק התקווה לשוב ולחיות חיי לעום בארצינו השוממה העבלה על בני האשר נדחו ממנה להרצות רחוקות זה אלפים שנה ומדוע לא נעשה גם אנחנו ככל העמים למקטון ועד גדול ומדוע לא נעשה גם אנו דבר להגן על לאומותנו לבל טובה תקחד מן הארץ סוף החלק הראשון של המאמר שאלה לא התה מעט אל יזר בין יהודה