 God morgen. Velkommen til. Jeg er glad for at se så mange. Mit navn er Kristina Riesbosen. Jeg er lektor i Innovation på Institut for Ökonomie her på Aarhus Universitet, og jeg har fået fornøjelsen her til morgen, og skal fortælle jer om det, jeg brænder for at arbejde med siden 1999, nemlig brug og innovation, online brug og innovation. Det vil sige for mig de sidste 10 år, at det har været en rejse i, hvordan teknologierne har udviklet sig, og hvordan vi har kunne bruge dem, og lejn og læring med at få lov til at eksperimentere med de her platforme, og finde ud af, hvad de rent faktisk kan. I sådan en grad, at jeg har nødt til at tage min egen medicin, for jeg kan ikke stå undervis i brugerdrevne, og bruge og involverende innovation uden at involverere, i hvert fald så minimum, min studerende. Så det der med podcast og blogs og alt, det havde webtonet. Det er sådan en total almindelig ting, når vi står og underviser i hvert fald innovation i mit fag. Men her til morgen har jeg altså måtte begrænse mig selv. Det er jo sådan, når man har sit energifæld, og det er det, man interesser sig for, og så skulle jeg stå på 45 minutter og tale om det hele. Det kan være en udfordring. Så jeg har valgt at begrænse mig selv til to ting. Men det vil sige, de to ting, jeg gerne vil addressere i dag, det er, Ivor Højgaard, der er sandhed eller vi falsk, når vi siger, at vi har brug af involverering i vores innovationsproces. Dermed vil vi ikke udfordre, at vi har brug af involverering generelt, når vi snakker innovationsprocesen. Når jeg har samlet op det her til at konkludere, eller de konkludere, så vil jeg gerne udfordre min egen konklusion, vil jeg sige, har vi så udnyttet potentialet af alle de brugere, vi måtte have, som kunne være kreative, og kunne komme med de her innovativ input. Så jeg vil gerne først konkludere sand eller falsk, og så vil jeg gerne lov at udfordre mig selv bagefter, og sammen op at sige, at der er lidt mere til det. Der er nogle flere nyancer i det. Men inden jeg når til at hurtigere gået i gang med de to ting, så er der to aspekter, som er vigtige at få på pladser, vi taler med den samme referanseramme. Det er, at vi snakker om, at vi har et forskellige involveringsstrategi, og vi kan vælge, og så har vi fem forskellige brugetyper, som kan bidrage til innovation. Og det er brugetyper, som er en helt anden karakter, end når vi ellers snakker brugere, og vi snakker marketing, vi snakker segmentering, vi snakker human resource management, vi snakker customer relationship management. Men hvad det ender med at være, så til innovation, så er de anderledes. Men lad os snart med strategierne. Som sagt, tre typer, de fem brugetyper, de er specielt lagt andet på, det vi kalder to videnstyper, deres anvendelses af faring, og deres tekniske faring. Men det vil jeg vente tilbage til lige om et øjeblik, for vi kan godt starte med, hvad det er for nogle strategier, vi kan have. Og det er møn, der rent faktisk mere er i, hvad det er for nogle roller, vi kan sige, at brugerne har i innovationsproces. Her taler vi om tre typer og roller, vi differentierer med dem de her roller, fordi der er betydning for, hvornår vi kan drage nødt af dem. Og hvad det er, vi bager, hvad er det for en kontrakt, vi laver med brugerne, når vi gerne vil have dem til at være kreative. De kan være en ressource for os, hvor de er informationslivren dør. Hvor de gerne kommer med, alle deres input, forstår til småt omkring deres oplevelser med produkter, med deres service, med hvad enden det er, vi har i relation til vores bruger. Så kan vi have dem som udviklingspartner. Det vil sige, der hvor vi tager dem ind, og laver dem blive en del af vores produktteam, dem som står for udviklingen, dem som har hænderne nede, med tjenere end faktisk gør det her til, at vi kan realisere det. Så har vi en meget traditionelle rolle, som vi kender med vores bruger, hvor vi går ind og siger, de skal være med til at teste. Vi skal være en del af vores lansering, så vi ser på, at vi får den bedste mulig udrudning på markedet og en for den bedste mulig oplevelse. Det er de tre roller, vi kan putte dem ind i innovationsprocesen, og de knyter så også op til innovationsprocesens faser, hvor vi som ressource har behov for, at vi har dem ind i starten, i idégenereringen på vores innovationsproces, som del af timet. Det er derinde, hvor vi virkelig er en af kog, og får tingene gjort, og får lavet vores prototyper i udviklingsdelen, og så til sidst hende i der, hvor vi tester, inden vi skal have lanseret at lave udrudningen på markedet. Så det er de tre ordne roller, de knyter vi også op i, og siger, de er tæt forbundet med de strategier, vi så har, når vi involverer, hvor vi snakker om, hvem er der der skaber, og hvem er der udvælger vores idéer, vores designs. Hvor vi i den henseende, hvor det er brugende, som er ressource, så er det dem, der skaber idéerne, det er dem, der skaber design, så siger de, de kommer med de kreative input, ikke at de dikterer, hvad der er for nogle designs, eller idéer, der skal laves, men de kommer med inputene, som virksomheder, som team, så griber og putter egne kompetencer, viden, og teknologier, ind i, og udvikler derfra. Det er noget, som vi ser rigtig meget, det der sker, for eksempel på Starbucks, når de bærer om nye idéer, vi ser det på Dell, som er baneførende på området, hvor de bærer om for nye input, idéer til, hvad kan vi gøre for at forbedre det, selv Skanderborg og Kommune gør det, bærer om borgerindvolvering, i forhold til, hvad skal der til, for at gøre Skanderborg til en bedre kommune? Den anden vej, det er mere traditionelt, åh, nu er den forkerte knapp, sorry. Her nede som aftager, det er i den forbindelse, hvor vi siger, vi tester, og vi lancerer, det er der, hvor vi siger, der skal i designe sammen, men der skal i selv vælge at designe, der har de ikke meget indflydelse på, hvordan slutt produkter ser ud, men ikke i selv forlov, og vælger online, i mange webshops, der har vi blandt andet en, der hedder Design by U, hvor man kan designe sin egen lampe skærme, og så ender man sig ud for nogle skabeloner, så ender man med det færdige produkt. Den sidste, hvor man er en som udviklingspartner, det er selvfølgelig langt mere intensivt, og langt mere ressourcekrevne i virksomheder, men Procter & Gamble er berømt for, at ha' gjort det højere over en år, og ikke udviklet deres system til at gøre det. Doritos, de små trækantede chips, hvis nogen er i nachos, eller har unge mennesker, som elsker de her nachos, så kender dem, de bruger også, enormt meget brugerne, ikke til deres chips, men til hele deres markedsføring. De har faktisk revolutioneret markedsføringskampanjer, og det er lavereklammer i USA, ved at involvere brugerne over YouTube, lad dem stemme. Det brugernes video, som bliver spillet, hver et år, som vinderne er det til Superbowl, og det er 102 af de største events, der er på TV, online. Men der har de som en reduceret deres markedsføringsprojekt, til en time, det er lavet i hvad det var før, fordi de kører denne her brugermevering. Så de har lavet innovation i deres markedsføringsproces, omkring det. De har også gjort en masse andre ting. Hvis I vil se en anderledes hjemmeside, så skal I gå ind og se på den tipshjemmeside. Man kan synes, det er sjovt eller lavere, men den er i hvert fald meget langt frem i det. Så vi bruger det på mange forskellige måder, og vi kan selvfølgelig også have den situation, hvor vi involvereringen har. Rent faktisk noget af det, som vi synes måske allermest frem, og allermest innovativ i appet, de har ikke det, der hedder brugermevering. De er noget af det mest lukket, og de kommer med det nyeste alligevel. Så det er ikke givet heller, at brugermevering, det er det eneste vej frem for at gøre det godt. Men i mange henstændes, så vil der være ting, hvor vi virkelig også kan drage nødt af det. Det er sjovt ude at spørge. Nu skal det sige, at de resultater, der er præsenterede på en undersøgelse, bliver en 201 udviklingsdirektør her i Danmark. Det vil sige dem, som er ansvarlig for produktudviklingen i danske virksomheder. Som vi har spurgt en undersøgelse, som vi har lavet i 2009, og som vi har lige på trapperne til at gentage nu her, i slutningen over. Men når vi spørger, og spurgte dem om, hvor ingen phase af innovationsproceden, lige bliver involveret, så ser det fin ud, som om, at brugerne generelt bliver involveret henover hele processen. I hvert fald i en de her phase, eller i alle tre. Det vil jeg vente tilbage til, hvordan det ser ud. Men hvem er så de her bruger? Vi kan jo sagtens snakke strategier. Vi kan sagtens putte teknologierne online og gøre det. Men hvem er så de her bruger? Hvad er det, vi snakker om, når vi snakker innovation? Jamen, hvem er de? Hvis vi nu bare tænker på en bouquet blomster, hvis vi tænker på en hospitalseg. Hvem er så brugerne? Hvis det er blomster, så vil man måske nok tænke, der er dem, der køber, dem, der får, og dem, der sælger. Så er der også nogen, som køber, som ikke er dem, der giver. Det ved jeg ikke, men herrerne kan måske tænke, de bliver måske mange gange sendt i byen af kronerne, og så ved dem, hvis de kommer hjem, med den rigtige farvede bouquetterne. Men der er faktisk lang flere. Hvem bruger hospitalsegnen? Ja, patienten ligger jo i den. Sygeplejskerne er det også, men der er rigtig mange bruger. Så for blomsterne, så snakker vi distributører, rosister, detail, professionel. Pårørende, borger, ledelse, politikere, patienter, kliniker, portører. Alle dem, som er i berøring med sængen, der er faktisk en bruger. Hvor vi når vi typisk ellers har set på bruger, og vi ellers tænker bruger, så er det meget ud for en marketingstilgang på det. Hvor det er dem, som i sidste ende, af vores forbruger. Og når vi snakker om innovation, så kan det faktisk være dem på kontoret lige ved siden af os, eller det kan være dem, der lige ligger en ledseslag over os, som har kreativiteten i det. Så når vi snakker bruger-inholdværing til innovation, så snakker vi en meget bredere koncept. Vi har i det hele tag 5 brugertyper, som vi opererer med. Nogle, som vi siger, de bliver kejtiserede, som de almindelige bruger. Og det gør de, fordi de har anvendelsesaffaring. De er rigtig gode til at anvende vores produkter, eller services, enten på den rigtige måde, eller på en tilpassede måde, til det, der nu er det, de har behov for. Og de er enormt kreativ til at se, hvordan de kan bruge ting i en anden situation. Vi kender det allesammen, hvis vi står i en situation, hvor vi mangler en dimset ud, fordi der er maskinen, der er gået i stykker, der er et eller andet, som har små børn. Hvis der er lejtere, der er gået i stykker, der skal hæfte sammen, der skal gøre os et eller andet akut. Fordi det kan jeg så ikke vente til den næste dag. Så finder vi et eller andet, der bruger på en anden måde. Så har vi de tekniske vidende, som er typisk dem, vi er begyndt at introducere før, når der bliver snakket brug at dreve innovation og åbne innovation, altså vores lead-users og vores hobby-experter. De har så den kæmpe stort udfordring, at dem er der ikke så mange af, som der har almindelige bruger. Men lad os prøve at kigge lidt på dem. Først så har vi dem, der hedder first bias. Det er dem, vi siger, det er vores trendsetter. Det er så det en af de her almindelige bruger. Ikke nødvendigvis en tidligere bruge, men en, som dikter og sætter en dagshorten for, hvordan vores produkt er de, som kommer ud på markedet og hvad end de bliver modtagede. Så har vi den anden måde. Det er den, som kundeservice kender rigtig godt. Dem, som virkelig gerne vil fortælle os de gode ting, og rigtig meget gerne det, der mangler på alt det, vi vil komme ud med som virksomhed. Så dem kender vi godt. De er meget villige til at være leverandør på alt, hvad de har af viden og gode idéer. Og det skal vi være glade for, og det er selvfølgelig klart, at det ikke alt, det som den brugetype her, kommer med, som vi kan sige, det er noget, vi kan bruge til innovation. Det kan man aldrig være sikker på. Så har vi pioneren. Det er altså dem, som kommer ud og gerne vil prøve tingene. Det er derfor, at jeg har valgt det billede med dem, som prøver de her cykler. Vi har dog ikke set det med gadebillede nu, men det kunne altså være meget hyggeligt. Men de har den der anvældelsesaffaring, og de vil gerne afprøve prototyperne. De synes, det er smadret, sjovt, og så deler de rigtig gerne alle de her erfaringer med alle. Så når vi snakker al online medie, så er de den type, som går ind og siger, jeg har prøvet sådan og sådan, jeg gjorde sådan. Hvis der er nogen, som siger, normalt har du så ting på situation A, B og C, nej, lad mig prøve at gøre det, og så gør de sig erfaringer, og de kommunikerer. Det er sådan nogle, man kan komme ind og lytte på, som har rigtig meget erfaring med at gøre de her ting. Så måske måske den mest kreative, så har vi de mere tekniske videene. Vores hobby-spærkt, det er ligesom dem, som er ind i veteranbiler, som kender deres veteranbil helt til bunden. De ved lige præcis, hvordan den her Kattelagårgang 1911, den ser ud, og hvorfor den skal være med de her dele og komponenter, som ikke afviger for det originale design, de kender det, men de arbejder ikke med det. De dem, der er hobby, de fans, altså der er nogle fodbold fans, som kender nærmest klubben og teknikerne på en måde som ingen andre. Man kan være fan også i motorsportet. De fans, de er virkelig de, der er angageret, og det er dem, der har den arbejde med det ned i kælderen, hvis man kan sige det på den måde. Og så har vi selvfølgelig vores lead users, som i nyere tid, er Steve Jobs nok den mest kendte af slagsene. Og der er der jo ikke så mange af, kan man sige derude, men de er der selvfølgelig. Det er geogevløst. De innovative, de kreative, de laver deres egen løsninger. Vi kender dem også som i værksetter, specielt på det, vi kalder for fastmoden Consumer Goods Market, går ud og gør det selv. Starter deres egen virksomhed, hvis de har en god idé. Salat, slyngen, vinproppen, alle de deres ting, vi kender for at produfe marketen. Det er jo faktisk lead users. Så det er vores fem brugotyper. Og når vi så kigger på, hvordan bliver de så anvendt i innovationsprocessen i danske virksomheder, som sagt, i den her stik på over på de 201. Jamen så kan vi se, at det er den anden måde vi kender for kundeservice, og det er pioneren, men det er ikke nær så høj grad, de tekniske vidende, som ligger ind i processen. Og så vil der være mange, der er allerede her, hvis man er inden for lille, juster teorien, og siger, det er helt galt. De kan jo slet ikke lave brugere i innovation. Jamen på den anden side de involverer, og så er det rigtig mange bruger, det er bare de almindelige bruger, så måske er det ikke så skit alligevel. Hvilket så siger de, og det er så den, jeg godt vil kigge på først, og så den, jeg gerne udfordrer bag efter. Så er den sændag der er fast. Udgangspunktet her må så være, hvad er så den ideale situation? Hvad er det, det hele afhænger af, hvis vi skal lave den konklusion? Jamen den afhænger af, selvfølgelig, hvad er det for brugetyper? Hvad er det for projektfaser, vi åbner? Jamen er det ideegenerering, er det udviklingsfasen, eller er det test og lancering? Hvad er det, vi har åbnet op for? Hvad er det for at komme til stønd? Og så er det, hvor åbnet er vi så over for de her kreative nye input? Når vi nu snakker med de her bruger, og de heller alt det her viden i hovedet på os, mere eller mindre ubevæst i forhold til den, når det nu foregår online. Ja, men hvor glad er vi så? Hvor vile er vi til at forandre selv og vores egne ideer i vores udgangspunkt? Men at starte med den ideale, så helt ideale, hvis vi har brugetyperne herude, og vi har rollerne og strategierne heroppe. Ja, men så kan vi jo godt se elite users, de har en høj værdi, og derfor har de en rigtig høj kurs. Fordi de er rigtig gode alle steder i processen, de kan fylde alle roller. Hvor mod vi har, at hobby-experten har vi mere ind som udviklingsfaren, det er ikke den mere kreative ideegenererende person, vi har, det er en problemløser. Det er sådan en af dem, som virkelig ved og kreativ kan løse problemsten. Vi kender det rigtig meget for software og open source, hvor de smider netop problemer, hvor de mangler at få knække nogle koder på det ud, for at sidde af nogle, som virkelig bare kan et eller andet der, og som løser det. Sætter sig ned og får det gjort, som har den ekspertise. Den anden måde kan vi bruge som ideegenerering og i lansering. Pioneren kan komme med idéer, men er meget bedre herhende i at teste, og til des i en udvikling. Når vi prototype udvikler, så er det en ideald situation. Hvis vi nu skulle sige, hvad skulle være helt tekstbåde og original, og hvis vi som et forståelse skulle få lavet og sige, det er sådan her, at I skal gøre det. Velviden er virkeligheden selvfølgelig ikke, men det er meget godt billede at have den op i mod. Hvis vi kigger på, hvad er det, vi får frem, og prøver at teste, hvad er det for nogle roller, der bliver spillet, i hvilke faser, og hvad for nogle bruger bliver brugt til de her roller. Så har vi så set, som resurser, der bruger vi dem i test og lansering. Og det er så både Lid uses, vores anmodende bruger, og så er meget overraskende nok også vores pionerer. Det er ikke så overraskende, fordi det sker i test og lanseringsfasen, og der er de nemlig rigtig gode, men det er overraskende her, fordi vi bruger dem som resurser til test og lansering. Hvor vi vil have tænkt, det bruger at være noget, der sker i idéfasen. Som aftager har vi nu så enten helt forventet som test og lansering, hvor det så igen er både vores anmodende bruger og det er vores pionerende bruger. Det vil sige, vi har ikke de her first buyers, de bruger vi altså ikke rigtig i den her fase. Som udviklingspartner har vi som forventet både Lid users og hopp-experterne inden, men vi har så også både first buyers og anmodende bruger inden. Så det vil sige, vi har nogle brugetyper, som faktisk ikke rigtig har den viden ekspertise, vi skal bruge. Dem har vi trukket med ind i vores udviklingsteam. Der er egentlig far, vi lærer omkring og træk de andre måderne ind i vores udviklingsteam. Og det er fordi, de jo mange gange kommer, men der er nogle udsavn, som det kan jeg ikke lide. Jeg synes, den far er den her grim. Jeg kan ikke forstå, hvorfor knappen skal sæde så højt. Og så spørger man, hvorfor så bliver de blanke. De har ikke den der dyber tekniske viden, til at komme længere ned, men de har den der holdning, som også er enormt væsning, når vi udvikler nye ting. Men hvis vi har dem ind i teamet, så kan det godt føles lidt som om, at man får åbnet op for pandores eske en gang til, og så kommer de ind og siger, det er du og ikke, og så står man der. Ja, men det kan man jo ikke bruge til noget, og så er det også bare noget møg, og så gør vi det ikke mere. Så de er meget farligt at trække det her ind. Så jeg vil sige, det giver os to udfordringer, når vi står med de resultater, det er, at det siger som om, at vi ikke får stimuleret vores idégenerering. Vi er brugerne. Vi vil gerne trække det med ind, men vi gør det måske stadig, sådan en lille smule traditionelt i test- og lanseringsfasen. Det kan der være mange gode grunde til. Og så er det den strategi med brugerne som udviklingspartner. Det kommer altså under press, fordi det er ikke et optimalt sammensætning af bruger, vi får tråket ind i timen. Og en del af forklaring kan måske være, fordi de her anmodende bruger, de er så tilgængelige. Vi kender dem for kundeservice, så hvis vi skal føre nogle indtager i virksomheden, har vi nogle bruger, kender vi nogle bruger? Ja, men så lægger de i en eller anden dag tilbage, fordi de har været i kontakt med os, fordi de har sådan set skabt kontaktet selv i mange henseende. Men det er jo måske faktisk ikke dem, der var helt gode for os at få ind i det. Så nogle gange så kan der være sket sådan noget, af den type. Men der er også nogle andre ting, der kan gøre sig gældende. Det er det der med, at alt efter hvem vi snakker med, så får vi også mere eller mindre innovativ input. Og det er udfordret, der vores evne til at absorbere den her viden. Det vil sige, at fra vi går fra første køberen, og pionerer en helop til lead-usern, så stiger graden af vores innovatieve input. Og det tager der jo mere innovativt de input, der er, som vi får ude fra. Jo, større krav sætter det til, hvordan skal vi så få dem knækket ned, så de kan bruges ind i vores virksomhed. Det er jo ikke sådan, når vi snakker brugereinvolveringen i innovation, at fordi at brugeren siger A, så skal vi løbe efter A. Det er jo slet ikke sådan, det drejer sig om. Når de siger A, så skal vi gerne komme tilbage, og sige, hvad siger I så om B? Og så tænker de, Når ja, og så siger vi C. Og så ender vi måske med noget, der hedder G, her ude i den sidste ende. Det er jo den pingpong-kreativitet, der er så vigtigt at få ud af det her brugereinvolvering. Og bestemt ikke, fordi man skal løbe efter A, det de siger, for de kan jo også sige, når vi ikke slutter. Altså det kan jo virkeligt, hvad der er heller, når man tænker, det kan vi ikke bruge til noget. Og det skal man også være helt ærlig, og så bare sige, det er jo ikke den retning, man vil, for man har jo en virksomhedstrategi, man har et formål med sin innovation, som også skal trækkes med frem. Men vi snakker om, at vi får en kognitiv afstand på de her innovativ input. Og det vil sige, vi får også en menneskelig læringsproces, indordet når vi åbner op for det. Så når vi snakker om en kognitiv afstand, så er det afstand, man bruger projektet. Det vil sige, hvor langt er det, bruren kommer med at input og kreativitet, eller mangle på samme, men bare input generelt, som vi har bedt om, i forhold til vores projektudgangspunkt. Hvor lang er den afstand? Hvis den er for lang, så kan vi ikke samarbejde. Det betyder ikke, at vores projekt ikke er det rigtige, eller at brugernes input ikke er kreativ. Det er bare at spørgsmål om, at afstanden er p.t. for lang. Men så kan vi ikke mødes, og så er der ingen grund til at gøre det. Så der findes et arbejde med, hvor jeg lægger den så hen. Der er ingen grund til at blive frustreret over afstanden, og der er ikke nogen, der siger det ene og bedre end det andet. Men det er bare at spørgsmål om, at man skal også anerkende. Den anden vej rundt, og det kan også være for tæt på hinanden. Det kan også være, at vi kommer med en rigtig god idé, eller vi har et projekt idé, og så står de bruger, vi går ud til, de siger bare, yes, det er bare super godt. Men hvis det er de forkerte bruger, og de så selv ikke rigtig har et behov, der ligesom ligger et skridt længe ude fremtid, så bliver vores nye produkt, vores nye service, vores nye ydelse, så bliver den heller ikke noget, der flytter noget heller i forretningen. Så der er sådan, med at finde nogen, der ligger til passafstand, til vi bliver udfordret, men ikke, at vi går ud over grænserne. Så det er faktisk, man kan sige, hvis vi har brugernes input, og vi har projektet, så kan vi stå i situationen her, hvor vi ikke kan nå til en fælles forståelse, fordi der er som en stor navnstand. På den anden side, så kan vi også have en for stor fælles forståelse, og så får vi selvfølgelig fint projekt, vi får et fint samarbejdsforløj, for vi er altså enormt enige om tingene. Men det skaber ikke ret meget innovation, og vi er enormt enige. Det er faktisk rigtig godt, hvis vi har lidt kanter. Og det ved vi også godt, men nogle gange så er det bare superfint, at brugerne er helt vildt glad for os, og det er du ikke i den forstand. I hvert fald ikke på den lange bage, nogle gange så virker det selvfølgelig rigtig fint. Men til gengæld, et eller andet sted, der er midt i mellem, hvor vi stimulerer hinanden, det er der, hvor vi får innovationen, og det er der, hvor vi får kreativiteten, og det er også der, hvor vi synes selv, det er sjoves, også som virksomhed. Igen ikke fordi, vi skal løbe efter brugerne, eller fordi de skal markere ret efter os, det er sjovt, det er der, mener man bliver udfordret. En anden ting er, at få det et kørt ned, altså få den distance minimeret, gennem noget læring, vi har absorberet ind, hvad i stand til at sortere det, hvad i stand til at også sige fra, overfor noget af det. Men det er også den med, at vi kan også blive enormt nysgærige. Vi kan blive sådan en nysgærige, at vi faktisk ikke lærer noget, fordi vi bliver overvældet med massen af information. Tilbage til Skanderborg Kommune, der lige lanserede ved kommunesamlægningerne, der har de ikke lige overvejet, hvor mange forslag de kunne få ind, og til at begynde med, så blev det faktisk sådan, at der havde de ikke sat den mekanisme derinde, der siger, at vi skal huske at give svar, vi skal huske at være åbne at fortælle, hvornår er det, vi skal gå, næste skridt, hvad er det, vi skal bruge jeres input til, så da der var gået en 3, 4, 5 måneder, så begyndte der kommet bræv i de lokale avis, og hvorfor de da ikke hørte efter, når de nu har bedt om at få nogen input. Og det er selvfølgelig, det er, at man ikke vil gå. Der har de så fuldstændig styr på nu, og man må sige, at de får det offentlige, og involveringen offentligt, er rigtig langt fremme i den forstand, men man skal bare, hvis man beder folk om nogen input, så skal man huske at forgive dem et svar, eller i hvert fald en horisont for, hvornår de kan få et svar. Men man kan jo bli' overraske over hvor mange, der faktisk gerne vil snakke med hende, når man først åbner op på den her online forum. Men når vi så ved, at det er så, den her med den kognitive afstand, vi skal lære, vi skal absorberere ind, og man kan bli' næsten helt træt af det, for det har vi da godt nok også hørt nogle gange før, men vi skal selvfølgelig være åbne. Sådan siger man, hvordan opleves de her brugere, så når man står i situationen? Hvor intensiv er de? Hvor intensiv følelse, så når man har de her brugere taget ind? Hvor åbne følelse? Jamen, det har vi også været ude, og vi som prof finder ud af, fordi hvis vi har det, vi kan kalde for et involveringsintilitet, hvor involveret føler, vi faktisk, at det er, den her lidt stressfakte, der kommer ind i, at nu er der alle de her brugere, nu bliver de så meget involveret. Hvordan føles det så? Og hvor meget åbne føler vi, faktisk, at projektet, det bliver, når vi så får involveret brugerne? Altså den her følelse, man selv kører med i udviklingsteam, hvordan er den så? Jamen, det er svar, vi så har så sige, jeg har analyseret frem til, men det her er faktisk, at leadusere og hoppingsperter, altså de her meget teknisk lydende mennesker, det er jo lige før, de har en kompetanse, som er meget lige den, vi har i virksomheden selv, på mange niveau. Jamen den skaber en enorm involveringsintensitet, som gør, at det bliver jo enormt intens, og det bliver enormt teknisk og nedgravende, hvor man kan sige, det bliver jo enormt spændende, for der kommer virkelig et klins, men nogen som ved alt det, man selv ved. Jamen det er jo helt fantastisk, så kommer den der, hvor man næsten ikke kan lave værvel, og så bliver man fuldstændig græved af situationen, og det hele, det spænder bare. De gengælder, så skaber, hvor man føler, at nu er vi helt vildt åbne. Jamen det er så igen, det er vores leadusers, og det er de anden mådene bruger, altså dem her, som har, som vi kender rigtig godt for kundeservice, og nu får det til at lydes mig om, at jeg ikke bruger dem om de anden mådene bruger, det gør jeg synes, det er godt nok, at vi er en positiv for innovation. Men det vil sige, det er sådan det billede der er, det giver os to udfordringer, som knytter så specielt, og specielt meget til, jeg lægger ikke mine, men det er specielt i forhold til leadusers, og de her anden mådene bruger, at vi får nogle udfordringer, når vi snakker innovation. Først og fremmest, fordi de her anden mådene bruger, de giver en følelser høj åbenhed, og de laver det innovativ input. Det vil sige, vi får måske ikke, vi er deres involvering, flytter det vores innovationsprojekt ret langt. Vi bliver ikke udfordret specielt meget i vores egen innovation. Det kan så godt være, at det ikke er nødvendigt. Vi kan jo være en institution som Apple, hvor vi ved, vi er ved at røste hele verden, og skabe noget fuldstændigt nyt, men ellers skal vi bare vide den type brug, giver os den udfordring, og vi har ikke flyttet vores innovation ret langt. De lever også meget tilgængeligt, og de involveres rigtig, rigtig meget. Så udfordringen vil være her med, og måske at begrænse deres indflydelse. Ikke at de ikke skal have lov at sige noget, og vi ikke vil have deres input, men hvis vi vil øge innovationen, og øge kreativiteten i det, så skal vi også vide, at de skal ligesom reduceres i mængden af, hvor meget de så kommer til at styre vores projekt. Og mange gange, hvis vi får dem helt ind i innovationsteamet, og vi så, at der var en tendens, så kan vi godt byte et skuffet, for de har ikke den tekniske vide, så de virkelig kan spille med som partner i projektet. De har ikke kompetensen til det, fordi den type bruger, og de har kun anvendelsesaffari. Så de kan ikke lever det, vi gerne vil have de skal, hvis vi tager dem med ind som partner i et team, for de har ikke dybten til det. Så derfor vil vi kan stå tilbage med en skuffet følelse af, nu gjorde vi det her brugerdrevet, og det var i grunden ikke særlig givende, det fik vi ikke rigtig noget ud af. Og det er søn at skamme, hvis det er på basis af et forkert set af brugere. Udfordringen med vores GeoGeoLøs, altså vores LeaseUsers, det er selvfølgelig, at de giver den her høj humorveringsintensitet. Det er jo i sig selv både berigende, men det her også kræver nogle ressourcer, at man har nogen med en, som kan fylde så meget. Men den anden udfordring, som er lige så graverende, det er, at vi skal tilbage og huske, hvor mange, hvem var det nu af de her brugere, vi er involveret? Ja, men der lå LeaseUsers nede på, for en skala fra 1 til 7, så lå de på 2,8 i en revolveringsgrave. Så det er altså ikke en brugetype, der er søvet til at være tradition for, at vi får trukket ind i virksomhederne. Men det kan være mange gode grunden til, det kan specielt være, fordi der er jo ikke så mange af dem. Altså det er jo en af de typer brugere, og en karakteristik er, altså, der er ikke så mange LeaseUsers, som der er almindelige brugere. Så derfor er det klart, så vil den ikke ligge højt, som sådan. Men det vil sige, hvad er det, så vi skal gå ud og gøre, hvad er det for nogle andre ting. Men det giver altså problemer, den type brugere heller ikke, at den, vi har med i vores team, er ret høj grad. Det vil sige, når vi har et resultat, der siger, at vi har LeaseUsers, vi har hop-experter ind, vi har pioneren ind, vi har den anmodende brugere ind, og hop-experten og LeaseUsersen, så vi har mindst denne, og de anden modende, som er rigtig god til at fortælle os, det er positivt og det er negativt, dem har vi rigtig meget ind. Ja, men så er det måske nok, de anden modende igen, der kommer til at dominere, og vi har ikke rigtig de der LeaseUsers ind i vores team, hvilket kan betyde, at vores udviklingsteam faktisk er meget lukket. Så vi beder om gode idéer. Måske går vi hjem, og så udvikler vi her, og så går vi ud og tester. I samme bruger, som har givet os idéen, som vi tester på, så vi får en sikkerhed på tværs. Kan vi håbe, men det er en udfordring. I en ting, man skal være opmærksom på, i forhold til det. Så man kan godt få et, hvis man kun har dem med i idéer og arrangering, et falsk indtryk af at være åbne. Så, den første konklusion, vil være, sat eller falsk. Hvad skal der til for at være sand? Hvad skal der til for at være falsk? Så skulle det være hele processen. Så gerne har alle brugetyperne, så lidt ud over hele processen. Og vi skulle gerne have dem til at følge flere ruller. Falsk, så er det der, hvor vi siger, det er primært test og arrangering, vi har inaugureringstrategier for, og vi har en dominans af de andemådende bruger. I den situation, så hvis det er sådan en billede, og de ting, vi kan tage, så ser det mere falsk, end det ser sandt ud. Det betyder ikke, at innovationsproceserne og den udvikling, der kommer, den er dårlig, men i forhold til, at man siger, har vi en ideald resursudnyttelse, så er der helt klart nogle udfordringer. Og den første udfordring, den vil jeg gøre, ved at stille den til mig selv, og så at sige, at det er ikke lidt for fyrkandet. Kunne vi ikke godt se lidt mere nyangerede på det? Og vil der ikke være nogen anden ting? Og jo, så er potentialet, har vi nu udnyt det altid. Hvorfor er vi sådan med de her mindlige brugere, når vi kigger til urine? Og så har vi eksperter, der er noget ved. Det tror jeg heller ikke der. Jeg vil gerne forklare, hvorfor. Jeg mener faktisk, at vi har nogle af de almindelige brugere, specielt en af dem, som vi ikke bruger fuldt ud i potentialet, på netop på grund af, at vi snakker online. Så, kan de almindelige brugere bidrage til innovation? Kan involveringen af almindelige brugere karaktisere som brugerdrage i innovation? Det er sådan set udfordring til, det er andet, hvor vi går ind og siger, hvad er sand og hvad er falsk. For at komme der til, så er vi nødt til at kigge dit på, hvad er det, brugerne gør online? Hvad er det for nogle online platforme, der bliver anvendt? Og hvad er alle de kan bidrage med? Og hvordan påvirker de vores involveringsstrategier og vores brugetyper? Så, hvis vi har vores brugere, der er online-aktiviteter, så hvis vi skal kigge på os, så besøger vi socialet sites, vi laser-blocks, vi kommenterer på dem, skriver dem, der er seng, vi uploader, vi deltager, og vi angiver ratings, og vi views. De tale her er det jo så for hele verden, kan man sige, USA, England, Franka, Tyskland, Japan og Sydekorea. Og som man kan se, så varieret talende også meget per verdenstil, og det er noget kulturelt. For eksempel her ved Sydekorea, er de lækker så meget højere på det med at besøge sites og læse og kommentere. Det er sådan en kultur at tænke om, at man er meget socialt knyttet, man er stærk i en familie samfund, og det er man i asiatiske kultur, men det er man også online. Så hvis man først er der, som man dedikerer, så gør man også ting, så skaber man ting, og snakker med hinanden derinde, hvor vi i Vesten har sådan lidt mere reserveret, hvis man kan sige det sådan, på den gode måde i forhold til. Men stadigvæk så lægger vi enormt højt på det, men vi kan også se, at sådan noget med ratings, og skrive blocks, altså Tyskland, England, så vi normalt sammenligner os med, det er jo ikke fordi det er sådan på den måde, men igen, det er noget, der stiger. Det er udordnæmnet, så er det, vi både Twitter, vi går online, vi går på vores sms'er, og vi bruger apps i langt højegra, og man kan sige, for 2008, den her undersøgelses, det er før, at hele den her appsgeneration virkelig har udfoldelse, så der er sket nogle forandringer, som vi er rigtig spændte at følge fremover. Det synes også, at vi snakker om, og vi har nogle profiler online, det vil sige, at udover, vi har 3 brugereinvolveringsstrategier, vi har fem buretyper, så snakker vi også om, at de her buretyper, de har også nogle sociale profiler, nogle online profiler, som er enormt vigtigt, når vi snakker bordetrede innovation, specielt online involvering. Vi har dem, vi skal, eller forskaberne, som publicerer, oplåter, skriver, critics, kritikerne, som er dem, som er en at kommentere, det er ikke dem, der laver den første oplåb, og hvad der er videre med, så er der dem, der samler, dem, der laver, dem, der stemmer, dem, der har hjemmeside, kender ikke dem, når I går ind på en hjemmeside, og læser nogen, der har skrevet et eller andet, eller de bare har nogle ting, og så har de alle de her links til alt ting. Det er simpelthen nærmest en befris, hvordan ens egen søge process, dem bliver fuldstændig minimeret, fordi man bare kan gå i krig med deres links. Det er ligesom Wikipedia har det. Så er der dem, der bare er med, og besøger, så er der dem, der kigger på, dem, der læser og lytter, og det er selvfølgelig det største gruppe, og så er der dem, der slet ikke er på. Det er som et residual, vi har, og det har ikke ret meget af, der ikke er på. Den største voksende gruppe på Facebook, det er kvinder over 60. Så det er ikke fordi, vi ikke er på. Hvis vi går lidt mere syd på i Europa, så kan vi snakke om, om der måske kan være nogle ting, med at man er på, eller ikke er på, men i Nordeuropa, og dem, vi når med, alle sammen. Faktisk så er de unge mennesker nærmest siste, at de snart flygte derude af Facebook, fordi det er ikke så sjovt, når mor og far, og bedste mor, og alle de andre, de er derinde, så finder vi på noget af andet. Det er ligesom om, det er ikke så fedt at fortælle om, hvordan man har været i byen, eller det gik ned til gymnasiefesten, hvis mor og hun også havde vænt, og kan læse alt det, som man ikke fik fortalt, fordi man sov ned udeninde. Men dem er der, så de har en indflyelse, og dem har vores første køber, vi har vores anmodende bruger, vi har vores pionerer, dem er der gerne vil eksperimentere, hvis de nu er dem, som er virkelig aktiv online, så deler de enormt meget viden, som vi aldrig har forestillet os da. Hvis vi kigger på det, og sammenligner dem, lidt, hvad er de så, hvor mange procent del fylder de så, og befolkningen? Ja, men så har jeg lidt mere opmunderne billed. Sånt hver, som vi normalt sammenligner os med, og også med Holland, specielt at sige, at vi har hadet samme affærd. Ja, men ad her, dem, der samler, altså dem, som virkelig endes stemme, dem, som går ind og aktiv, kopper tingene sammen, dem, som er kritikker, og som skaber noget, vi snakker altså mellem, hvad der arrangierer sådan en grov tal, fra hver fjerde til hver femte, bruger online, er ude og skabt noget viden. Hvis nu bare nogle af dem, det var nogle af vores almindelige bruger, som var en lille smule aktiv, og som gerne vil dele erfaringer med os, så snakker vi rigtig, rigtig meget, viden, så vi kunne få adgang til. Og så måske så gjorde, at det ikke gjorde så meget, at vi ikke havde fat i de der lead-users, eller de der hobby-experter. Fordi vi kunne godt være, at de var ude og starte deres egen virksomhed op, fordi de jo havde al den her teknisk viden. Så det faktisk var derfor, at vi ikke ser dem så meget online. Lad os prøve at se, om det ikke kunne holde stik. Så det, der lige som ligger i det, det er, at de der lead-users og hobby-experter, dem vil vi nok, hvordan vi vil karaktisere, som dem, der skaber, og dem, der er kritiske. Så er der en anden modende, som vil være dem, der samler, og dem, som er med, hvor pionerende, det vil også være dem, der er kritiske. Det vil også være dem, der kommenterer, fordi de er så eksperimenterende. De har så meget anvendelsesaffari, så de vil også kommentere på altid. Det er godt, at de ikke ved noget om teknikken, men de har prøvet det. Det er helt sikkert, så derfor vil de gerne fortælle om, hvordan de har prøvet det her, og udfordre dem med den tekniske viden omkring det. Og så er der første køberne, som mest er dem, der bare ser på. Så hvis vi har den lige som i mænden om, hvordan vi også kan kigge på vores buretyper ud fra deres online-profil. Hvad er det så for nogle online-platformer, som skaber denne interaktion, og som vil påvirke måske den her adfærd. Så den interaktion, vi har online, den indflydelse på vores involveringsstrategi, på vores buretyper, og på den fase af innovationsprocesen, vi taler om. Og når vi snakker om online-platformer, så går vi altså fra det, vi siger, der er passive interaktion, til det, vi kalder for involverende interaktion. Og det er altså fra at sige, hvis vi har en hjemmeside, hvis vi har noget online-spørgeskeme, hvis vi har, så er vi mere passive. Men vi spørger om noget for at svare, og det er så det. Når vi involverer, så snakker vi altså om, at vi skal have noget dialog, og så har vi op at snakke. Håh, igen her med knapperne. Web 2.0-teknologi, vi snakker altså Wikis, blogs, podcast, diskussionsfore, alle mulige communities, det kan være Facebook, fansider, diverse. Og de sanger, hvor vi ikke styrer, hvor vi ikke tager kontroll over indholdet. Det er i sig selv lidt grænsoverskridende mange gange, men vi bestemmer altså ikke, hvad der står på de her sider, og heller ikke, men nødvendigvis, hvad der er, der bliver sagt om os. Men de er faktisk som regel meget enstendt, de online også. Så det er sådan det spektrum, vi siger, om ok, hvis vi spørger til, hvor mange bruger det, hvor mange anvender det her i deres innovationsproces. De her plattforme, hvor aktive er de, fordi der er ikke 20 om, så er der et spørgsmål, hvor mange af dem, der strategisk er tænkt ind i en innovationssammenhæng. De er nok meget høj grad tænkt ind i en markedsføringsammenhæng, i en custom relationship management sammenhæng, eller i andre måder, i en kommunikation ud af til, men ikke i forhold til, det at være innovative. Et eksempel er kørt fornyligt, hvor Gajol, der de kørte den her designen Gajoleske, som var ligesom en fremstød om, man brugte en design og så kørte den cykel eller sådan noget. Men man kunne under sig at sige, hvorfor kunne man ikke, når man nu var ind på den her Gajol side og kunne lave det her design, hvorfor kunne man så ikke få lov selv at bestemme hvilken smag der skulle være i kassen, hvorfor kunne man ikke få lov til selv at mixe det, der var i kassen. Når masser ting man kunne have puttede på, hvor man kunne have kombineret et marketings fremstød med noget input som man kunne have taget ind kreativt og anvendt til innovation. Det gjorde man ikke, det valgte man ikke at gøre den her demonstrerende brugt eller ikke brugt. Noget nærmere en barriere der er mellem at sige, vi gør noget online i kommunikationsøj med hvor vi faktisk bærer om viden, vi bærer om kreativitet. Hvorfor designerer vi det så ikke ind til at vi måske netop udvidere den. Vi begynder ikke at anonsere det som et innovations fremstød, men vi kunne godt trække den med hele vejen over i innovationsprocessen og så kopte tingene mere tæt sammen. Det var sådan en lige ud, men ribene, jeg skal nok prøve at brægge at se, nu begynder min tal at tage min tid. Okay, så, hvis vi har den her innovationsskabt og vores online platform, så er hensigtet det, vi siger, det skulle gerne øge brugendolvering i alle faser innovationsprocessen. Det skulle gerne specielt have en virkning, fordi de der tekniske experter skulle vi gerne prøve at trække mere ind af fattig. Det er som tesen. Når vi sager analyser på det, så finder vi så overraskende ud af to ting. For det første er, at det ikke rigtig har noget indflydelse på, hvordan vi involverer i de givende faser. Det vil sige hun bare, at så ser det ikke ude som om, at det har nogen effekt på, om vi får dem troket ind i vores innovationsprocessen eller ej. Hvilke kunne komme tilbage til den tesa lige luftet, at det kan være, fordi vi rent faktisk ikke har en koppling mellem vores online platformer og så den innovation der foregår. Og så den anden spændende ting, de bliver til gengæld aktiveret og de får lov at være kreativen, når vi har de her platform. Det vil jeg sige, og så vil jeg ikke kigge på, hvorfor måske også en anden forklaring på, hvorfor vi ikke får de her innovationsfaser koppte hårdt op på. Men hvis vi kigger på, hvordan den her anvendelse af online platform, den er i danske virksomheder, for det er så procent de her søgler, de viser. Men så kan vi godt se, at det, der har forrangende blocks, online user panels, vi kan godt se, at de er lækkert lavet. Så det er ikke noget, der er total implementeret, det er ikke noget, der er spreadet ud alle steder og det er helt forståeligt, fordi det er noget, vi eksperimenterer med. Men det giver os nemlig nogle udfordringer, at vi eksperimenterer med de her online platformer lige nu, fordi der ikke ligesom er guidelines implementering, der ikke er noget, hvad er best practice, fordi der er så at sige, alle har brugt de forskellige platformer og nogen har succes med det, så hvad skal man gøre for at gøre det rigtigt, og gøre det godt. Der kan også være strategisk fokus, der kan være, netop den her med, vi er en tidlig udfordring for åbne innovationer, det kan godt være proctor gamle at gøre det. Det kan godt være IBM gøre det. Det kan godt være, at mange af de andre store virksomheder, de gør det. Men det er jo de kæmpe store virksomheder, der har en masse ressurser, som har gjort en masse ting, så hvordan gør vi det i mere almindelig større virksomheder. Der er det stadigvæk en tidlig fase af det, og derfor eksperimenterer vi. Der kan også være, noget igen med knapperne, IT-kompetencer. Førrehen, IT har været set som en støttefunktion, som noget, vi kunne købe til, vi kunne outsorte, så her er andre til at stå for interne virksomhederne. Hvis vi skal til at snakke kommunikation, og viden, og læring, så er det pludselig noget, vi skal opgradere. Special innovation sammenhængen har IT haft en rolle som stor støttefunktion, hvor det i dag bliver betrægtet. I hvert fald, i forslingssammenhængen, som noget, der er en af de største kompetencer, hvor man kan have potentiale, fordi det bliver integreret med viden, og hvad der ellers måtte være der. Men det er en ny rolle for IT-kompetencer, i virksomheder, og derfor også en ny process at skulle håndtere. Og så er der det her med de uudnyttede potentiale af pionererne. Deres online-adfer, det giver dem en ny værdi. Og jeg vil faktisk næsten våge den, eller ikke bare sætte spørgsmålstegn, men de bliver måske netop vores nye lead-users. Dem som er kreativ, og de gerne vil tale med os, dem som der er rigtig mange af, relativt sæt til de her lead-usere hop-experter, og det kan godt være, de ikke har den tekniske viden, men de er så eksperimenterende, at de gerne vil udfordre vores tekniske viden, og det er måske i den udfordringer, vi har behov for, uden at bygge udfordret på, om vi lige kender det nye for det tekniske, som virksomhed, men har vi også som tekniske specialister, tænkt i alle vores ude anvendelsesmuligheder, har vi det hele den kreativitet, med hele vejen rundt der. Det tror jeg ikke, vi har. Jeg tror mange gange, det er med, at andre skal bruge vores opfindelser, at det ikke giver en nye syn for sagen. Og for at kigge lidt mere på det, så vil jeg ind og se på, de her brugetyper, og det er innovativt output, hvor innovativt bliver det output, vi så har i vores produktioneringsprocess, koalerer de to ting. Ja, det gør det for de pionererne. Det eneste sted, i teknologisk nyhedsgrad, og i markedsnyhedsgrad, de eneste brugetyper, det koalerer for, det er rent faktisk de her pionerer. Vil ikke så gøre? Ja. Diamendelige brugere kan godt bidrage til innovationen. Specielt i det, vi kalder fast moving consumer goods, altså dem, vi har flest af i samfundet, dem, vi kender for alt fra. Ja, det, vi køber i alle butikker selv, hvor vi selv kan være forbrugere til det, det er det, vi kalder fast moving. Vi ser den med små virksomheder, der er smået op med en ny møbel design, der var nyt tøj, nyt tøjbutikker, alle de her onlinebutikker, der kom op, det er lige de userne, som er ude selv, og være innovativ. Men det vil sige, pionererne er noget, vi kan bruge ekstra. Så, ja, de der pionererne, det er vores lige duser, så dem, vi ikke har fået udnyttet potentiale af. Så får vi noget tilbage til, de to spørgsmålet, jeg vil adressere, er den sanne eller falske? Jeg vil sige, de andre måder bruger, det er sværere, og jeg kan sige, at udfordringen er, at de ikke får lov til at gøre brugerinvolvering og åbne innovation til en dårlig oplevelse, fordi man bliver skuffet over deres ævne til at bidrage til processen, som man føler, man har spillresurserne. Den anden vej rundt, de der pionerer, går online og værer en del af dem, og får deres potentiale ind, så betyder det ikke så meget, at de der rigtige lige duser, så der ikke er så mange af dem, fordi den anvendsafaring, gladlige vidensuddelning, de gerne vil komme med de her pionerer-users, så kan de bidrage mindst lige så meget i forhold til alt mulig andet. Men det var ordene, så tak for jeg så mærksomhed og referanserne. Det materiale, som ligger til grund for presentation, det ligger i de to artikler, som er publiceret der. Tak skal I have.