 Hvad er Europas religiøse rødder? Jeg vil nu give nogen glemt af, hvad religionerne har betydet for Europas historie og identitet, og til slut vil jeg sige en lille smule om en ny uddannelse på Aarhus Universitet. Som I ved har I tre dybe rødder, ellers kan det ikke leve. De fleste gange er rødderne skjulelte. I det her tilfælde kan vi se, hvor dybt de når ned. Sådan er det også med levende religioner. De har dybe rødder langt tilbage i historien. Hvis ikke de havde det, ville de ikke være levdøgtige. I middeltid er det sådan, at vi ofte ikke kender rødderne eller ikke kender nok rødderne. Derfor skal vi søge i dybden og finde Europas religiøse rødder. Der er forskellige religioner i Europa. Europa har en del religiøse identiteter. Vi har de tre gamle religioner, kunne vi sige, røddom, kristendom, islam, som har været til stedet i Europa i år 100. Blandt dem har kristendommen været den mest dominerende. Men islam og røddom har også været til stedet, men ofte som de andre, dem som kristende kunne spejle sig i og finde deres egen identitet op imod. Før de tre religioner kom på banen, var der andre religioner i det religiøse landskab. Vi kan tænke på nordisk religion, græske religioner, romerske religioner, gamanske religioner osv. De betyder i middeltid ikke så meget længere, de har haft en indirekte betydning, fordi især har påvirket kristendommens udformninger og historie. I de seneste årtier er der så kom en del østelige religion til Europa, især buddhism og hinduisme. De religioner har nu en stor indflydelse på europæisk identitet, men ikke i så direkte form, som kristendom, røddom og islam har, ofte er det sådan, at de påvirker identiteten indirekte ved nye livsands skuelser, ved større fokus på selve, på identiteten, på individualiteten osv. Det spørgsmål lader jeg lægge nu, og vil i det følgende tale om de tre gamle religioner. De religiøse konflikter i nutidens Europa, og historisk set også, går oftest tilbage til røddom, kristendom og islam, hvor imod de østelige religioner til syne ladene falder mere naturligt ind som nye livsands skuelser, nye måder at se verden på, og for eksempel også påvirker kristendommen med en større fokus på individualitet, og det ændrer osv. Men altså konflikterne stammer først og fremmest fra de tre gamle europæiske religioner. Jeg vil give nogle eksempler på konflikterne. Her ser vi et billede af en konger og nogle korsgrøder, der virker om bordet for at rejse til det hellige land og befri det hellige land for muslimerne. Det er et billede af de store og langvarige konflikter i europæiske historie, nemlig konflikten mellem muslimer og kristne. Den konflikt har bygget op gennem lang tid, fordi islam gennem århunderne og op gennem midtalleren i Europa større og større dele af Europa, og til sidst stået helt frem ved Vindens mure. Til gengæld så tog de kristne på korstålet, det startede i 1096, for at befri det hellige land. Den konflikt lever videre, og den konflikt har skabt mistro blandt kristne og muslimer over for hinanden, og det er en mistro, der stadigvæk trives. En anden væsentlig konflikt drejer som forhold med mjøder og kristne. Den går rigtig langt tilbage, helt tilbage til vores tidsrejningsbegyndelsesort set. Kristendommen udspringer jo af jødedommen, men det gik ikke ret lang tid før. De fleste blev klar over, at kristendommen var noget andet end jødedom. Det kom til at betyde noget for deres indbyrdelsforhold. Kristne teologer beskyldte for eksempel allerede i anden 300 jøderne for at være Jesu mortere. Den konflikt løb så op igennem midtalleren, ligesom konflikten mellem kristne og muslimer. For eksempel på den måde, at jøderne boede de dårligste steder i byerne i Europa, i Gatore. De var på mange måder udenfor det almindelige samfund. De var for fulde på mange måder. Den konflikt toppede, som vi ved med nazisternes, ødeudrydelse. Og her har vi et af symbolerne på det, nemlig portalen over indgangen til koncentrationslejren i Auschwitz. Den konflikt, vi oplevede under anden verdenskrig mellem kristne og jøder, var altså ikke bare en kort afgrænset konflikt, men en konflikt, der har dybe historiske røder. Nu er det som om muslimerne igen har overtaget pladsen som de andre i forhold til europæiske kristendom. De ser anderledes ud, vi kan knappt se dem i nogen tilfælde i hvert fald. Og det har været en massiv indvandring, det har været islamistiske grupper, som har brugt vold. Så anvendelsen. Alle de ting har blivet draget til en mistro mod muslimer i Europa. Men som vi kan se, er de jo også ligesom os selv. Deres børn sutter også på fingrene. Hvordan skal vi løse de her konflikter? Et godt bud er, at vi skal søge tilbage til røderne. Vi skal se, hvad det ligger ved træets råd, ved religionernes røder. Ved røderne ligger både potentiale til konflikt, men også potentiale til løsning af konflikterne og til udbygning af et fællesskab. Så laver vi se, hvad det ligger helt hernede i bunden. Jeg har valgt tre eksempler af Abraham-figuren, de hebræiske tekster og Palestina. Den vil jeg sige lidt om. Nu, Abraham offrer Isaac. Det er et velkendt motiv. Abraham er en skigelse, der er vigtigt for alle de tre religioner. Både Jøgedom, Christendom og islam. Det er en faderskigelse i alle tre religioner. Derfor kalder vi også ofte de tre religioner for Abrahamitiske religioner. Vi ved, at en faderskigelse, en stærk faderskigelse, kan være både noget godt og noget und. Man kan have et meget problematisk forhold til sit fæderne ophav, men man kan også have det som et udgangspunkt for et stærkt fællesskab. Oftest har det i middeltid været sådan, at Jøgedom, Christendom og muslimer har brugt Abraham på forskellige måde i deres egen historie. Så har vi hebræiske tekster, et eksempel her med en tekst side skrev på hebræisk. Vi har en stor samling af tekster skrev på hebræisk, som er fælles for de tre religioner. Vi kalder ofte de tekster for den hebræiske Bibel. Det er for at bruge et neutralt udtryk, der signalerer, at det er tekster, der er fælles for alle tre religioner, og som ikke tilhører eller ejes af nogen af de tre religioner. Det er et fælles grundlag, der findes både på etisk og historisk og prophetiske tekster i den store samling. Igen er det sådan, at man kan behandle sådan en fælles af på to måder. Man kan strides om arven og nægte de andre adgang og bruges ret til arven. Man kunne også udvikle en fælles forståelse på grundlag af de fælles tekster. Det svære er det igen sådan, at tekstgrundlaget ofte har været et udgangspunkt for strid og kun sjældent et udgangspunkt for fælles synespunkter. Det tredje er Palestina og Jerusalem. Her ser vi et by indover Jerusalem fra Ullebjerget. Den by og det område har spillet en meget stor rolle for europæisk religiøs identitet. Det er mærkværdigt, at de tre store religioner, der er så afgørende for europæisk identitet og historie, alle har sprængt uden for Europa, nærmere bestemt i Mellemøsten og spesifikt i Palestina og Jerusalem. I islam stemmer, som mange ved fra den arabiske halløb, men har også stærke tekstnødninger til Jerusalem, som vi ser her i Moskeden. Det her udgangspunkt i det fælles land har været årsagt til mange konflikter, som har smittet af på Europas historie og identitet også. Vi kan bare tænke på korstående, som jeg allerede har nævnt korstående, der havde til formålet befriede hellige land. Men vi kan også tænke på moderne Mellemøstkriges, som opstod efter staten Israels oprettelse med Jerusalem som hovedstad. De konflikter har betydet mig for Europas udvikling også. Altså har vi et fælles af her, eksemplificeret i byen i Jerusalem, i teksterne og i Abrahamskikkelsen, som for det meste har været et udgangspunkt for konflikter, men som også kunne være et udgangspunkt for fælles forståelse og fælles samarbejde. På Aarhus Universitet er der få år siden oprettet en specialiseret kandidatuddannelse, som går ud på at studere de her tre religioners rødder. Jøddoms rødder, Christendoms rødder og islams rødder og sammenligne dem med hinanden. Den uddannelse kaldes The Religious Roots of Europe, det er en engelsk språvet uddannelse. Og formålet med den uddannelse er at give studerende et dybt kendskab til de her tre religioners historie, fælles historie og konfliktfyldte historie, for dermed at uddannelse nogle mennesker, der kender de religioner helt ned til de nederste rødder. Her ser vi hvordan studerende fra den uddannelse går på opdagelse i mellemøsten i det her tilfælde, lægger de under noget murværk ved bæltempel i Palmyer og i Syrien, de går altså helt til rødderne af religionerne for at forstå, hvordan deres indbyrdelsforhold er. Det er meningen, at de studerende, når de bliver færdigst, skal ud og bruge deres viden på steder, hvor de her tre religioner mødes både positivt og negativt for at udvikle fællesskabet og eventuelt løsekonflikter. Man kan tænke sig ansættelse i den offentlige administration, kulturmøde, steder, diplomatik, også i privat regi i firmaer, der handler i mellemøsten osv. Eller måske også i Afrika, hvor der også i øjeblikket er store problemer mellem Christendom og islam. Vi har blandt andet en del af afrikanske studerende på uddannelsen. Det er sådan, som jeg nu har vist, at de her tre religioner betyder utrolig meget for europæiske historie og identitet. Vi skal ned til rødderne, vi skal lære regionerne og kende, dermed får vi også større forståelse for europæiske historie og identitet.