 Jeg har længe arbejdet med at skabe bedre møder og konferencer. Og nu her er jeg på vej ind til et møde, som jeg skal lede. Vi er en gruppe mennesker, der er beskæft i os med penge og bankvæsen. Det er en interesse, jeg har fået på det seneste, det er der med dansk penge og bankvæsen. Hvor jeg så altså kombinerer min forskningsinteresse i, at lede bedre møder med den her nye interesse i penge og bankvæsen. Så skal vi køre hele vejen rundt eller bare lige have de få nye. Så det er også Thomas, så til på om det er sæt. En consortiaf siger, det er skræmmende let at få bedre møder. Og det skræmmende, det ligger i, hold det op, skal der egentlig ikke mere til. Det har vi gået at holde møder på den sævanlige måde i så lang tid. Og der skal egentlig ikke mere til, end når jeg sætter mig lidt frem i asset. Og begynder at støtte og styre og sikre, at folk holder sig til emnet. Og hjælper dem tilbage til sporet og afvikler lidt chapper. Og laver nogle små processer, der inkluderer alle. Mer skal der ikke til. Så det var det. Sådan, vi kan tage fat på Rasmus. For at få det gode møde, kan man bruge en metafor eller et billede, som hedder at mødledelse eller facilitering skal være ligesom en wonderbra. Og så det er noget som skal samle energin og støtte samtalen og løfte energin. Sådan er tingene, som kommer til at peje fremad. Et udbredt problem med danske møder, det er, at de er forløse. De tager for lang tid, de er for ustruktureret, de er for uforhuseret. Og det synes rigtig mange mennesker, når man spørger, hvad derude er. En meget mindelig oplevelse af et dårligt møde, er, at der snakkes for meget, og der produceres for lidt. Og det kan den være, så når man oplever, at ens leder, som står taler på mødedeltagerne og gør de halve timer af gangen og ikke inkluderer os. Eller, og det er lidt mere mindent, det er, at der er en del af os mødedeltager, som snakker rigtig meget. Og det betyder, at vi også kommer til at snakke forskellige retninger, og at møde tager længere tid end det ene, de burde gøre. Så der snakkes meget og produceres ikke så meget. Det er andet af mine oplevelser af møder. Og der er det så, jeg har forsket i facilitering, som en ny mødedelses teknik, som skal hjælpe mødedeltager og mødedledere med at komme, det er hende, hvor de gerne vil, på kortere tid og med mere inklusion og med mere fokusering, end man er vant til. Det er så fint. Det er godt at tage på det. Så det var alle også her i aften, skal vi se på, hvad vi laver i aften. Og det er jo primært Rasmus, som holder et oplevelse her om lidt. Facitering, det går ud på, at man skal have en mødedere, som man så kalder for en facilitator. Som tager anderledes aktiv hånd om mødet og støtter og hjælper samtalen fremad og fokuserer den. Og skal jeg tænke igen, der er venligt at blive af og få mødedeltagende til at tale om det, som det handler. Og gør det på kortere tid normalt, fordi man hjælper og støtter dem tilbage på spore, når snakken går i andre retninger. Der er jo regulære obligationer, som vi tænker om for 2,5-1.000 milliarder kroner. Og så er de der 6-700 milliarder til godhærende, til penginstitutter. Selv kan jeg til godt opleve at være en dårlig mødedeltag, hvis jeg for eksempel forfaler til at være kritisk eller kontræer. Og det er med jo som til, at der er emotioner, som kommer at spille i møde, hvor man bliver sur over, at de andre ikke siger det rigtige eller er nogle fel hoveder. Så kan man godt opleve, at man kommer på med noget af det negativ, og det er de andre ikke tjent med. Forutskæld, men så er der den røde. I et mødedegg skaber man værdi, når vi går til møde, ikke bare for vores egen skyld. Men når vi tænker på, at vi i vores arbejde prøver at gøre noget værdifuldt for andre mennesker, for borgere eller kunder eller de studerende, vi underviser, vi forsøger at skabe værdi i vores arbejde. Men den tanke glemmer vi hurtigt nok at gå ind i et møde, fordi et møde i så mange år har været en hule, vi går ind i og spiser vinerbrøder, drikker kaffe og sidder og diskuterer det ind og forsøger at overbevise hinanden om, at jeg har mere ret, end du har. Men vi burde tænke mere på den diskussion, vi har nu, at den egentlig til glæde for nogle andre mennesker, uden for mødet, fordi mennesker, som vi betjener og gør noget fra i organisationen. Men det er interessant, at det er så beskedende i skrivningen, ikke? Man skal sikre sig, at vi ved, hvad det er, vi skal udrejde på mødet. Så mødet skal ikke bare have et formål, som man tit siger, fordi formålet kan tit være, at vi skal diskutere det her enormt i gennem, men hvorfor skal vi? Altså, hvad er det, vi skal udrejde, vi hjælper den diskussion? Det er, at vi finder ud af, hvad du mener, hvad jeg mener, hvad syv andre i mødet også mener, hvor vigtigt er det egentlig, fordi mennesker, der er det herude. Hvad er det, vi skal udrejde, og det kan man også spørge sig selvom, hvis man er leder og vil orientere sin medarbejder om tolv forskellige udviklinger, forskellige steder i administrationen og i ens organisation. Hvad skal mine medarbejder udrejde mere og bedre, fordi jeg står og fortæller dem det? Hvor vigtigt er det, at de har fået de her tingene ved? Så hvad skal vi udrejde, det er det, hvad de skal abne spørgsmålet? Skal vi løse med mødet? Skal vi sige, at det er formelt hævede nu med mødet? Så tak for jer, og der er en ny dato. Har vi alle sammen den, den står her?