 Yes, og den virker kære dimittenter, kære gæster, mit navn Marie Dahl, og det man er på vejner i jordrådet, og kunne byde jer velkommen til sommerdimission ved Euridisk Institut 2019. Jeg har fået lov til at sige et par år her indledningsvis at byde alle som velkommen, men jeg har også fået besked på at sige tusind, tusind tak for den store opbakning, der har været tageringsmange. Det er andre i Israel, og vi kan medle udsåld, og det er vi i jordrådet naturligvis rigtig glad for. Kære dimittenter, for de fleste af os vedkomne er det flot fem år siden, at I sidder her i aflagen for første gang. Første gang i Mødhjers Hållkamerader. Første gang i oplevet Smukke Unipark i 25 grader og med høj solskind. Første gang I skulle stå på helt på egne ben. Dengang var nervøs for, hvad livet bag de gule morer skulle byde jer. Og så den begynder kapitelet om jeres tid på jord. Et kapitel, der har budt på lidt af hvert. På første semester havde I familie afret med i rene nørgård. Hun var ikke blej for at fortælle jer, at I ikke viste en fucking skid. I stilede dumme spørgsmål og I havde overhovedet ikke styr på brøg og regnreglerne. I statsforfattningsret, der introducerede Mikkel Hansen Jensenjaer for alle mulige dumme, og så gav han nogle skøre navne så indnem at kunne huske dem. Nels Hundevænd for eksempel. Jeg lærer der kendt forskel på straffelåns pak af 244 og 245 vold, ligesom I nu ved, hvad ministeriens var at gå ud på. I oplevet med tiden af flere af jeres hållkamerader fra ved ud og valgte at gå andre vej. Måske var I også nogle dage selv lidt tvivl om, at I gjorde virkelig bare noget for jer, men I blev og I kæmpede videre. I jeres årgang har på mange måder været en lidt speciel årgang. I var den første årgang, der helt slap for at have printer med til eksemen. I var den første årgang, der var ramt af fremdrifterformen. I kunne ikke længere bestå på et snit. Alle eksemer skulle man minimum have 0-2. Senere blev jeg også svunget til lige at genoverveje jeres studievald, da uddannelsesloftet ligesom satte punktum for andre muligheder. I var den første årgang, der skulle have bestået ikke bestået i formu ret null. Så på den måde så var I lidt en forsøgsordning. Det vi efterfølgende generationer rigtig glæde for. Og I kom igennem på trods af, at det hele valget er anderledes på nogle tidspunktere. Kærgæster. Som I nok ved, så er det ikke altid en dans på ruse og har læst jure. I kan være utroligt stålt af, hvad I kære dine tendre har kommet igennem og har opnået. Selvom de har budt jer utalige juleferier uden deres mentales til stedeværelse, så må I altid huske på, det har I ikke været med deres gode vilje. Og I dag. Fem år. Og mere end 25 examener senere. Der sidder I igen her i aflag. Igen sidder I side om side med jeres holdkammerater. Igen skinner solen over unipakken. Det er mere end 25 grader varmt. Og nu igen skal I stå på egne ben. Dengang ikke nervøse for at være livet bag de gode juler skal byde jer. Men nervøse for at være livet på den anden side skal byde jer. Uanset om I drømmer om at blive advokatfullmægtige anklære, eller noget helt andet. Ja, så har I en uddannelse med jer i bagagen, som der helt sikkert er noget styrke i. Og forhåbentlig har I også opnået en masse bekendtskaber og erfaringer for livet. Vi i jordrådet er overbevist om, at I nok skal klare det godt. Vi ønsker jer alle gode vind fremover. Og så ser frem til at møde jer i den virkelig verden, når vi en gang selv også kommer derude. Så på vejene af jordrådet skal der lydde slutligt et stort stort selykke med jeres nye titel. Og med det så tænker jeg det tid til en fællesang. Så hvis I finder jer så foller frem som noget på jeres stol, så skal vi synge Gudanske sommer. Jeg elsker dig. Yes, og med denne sang så vil jeg gerne bøde velkommen til vores studieleder ved her ved jordrådets Institut, Melene Kassel. Ja, kære dimitenter, kære gæster, rigtig hjertelig velkommen. Velkommen til denne fastlig dag på jordrådets Institut. Dagen, hvor vi hylder, hvor nye udklækket jurister får et veludført stykke arbejde. Og dagen, hvor vi giver jer det synlige bevis på, at I nu kan smøgge jer med titeln kan jord. Kæmpe stort tillykke til jer med jeres prestationer. Kæmpe stort tillykke til jeres familier. Et citat, at nu afdøde dækter pithejen, lyder. Flid, men ved, ting tager tid. Og det er jo om nogen, kan vi sige, det synlige bevis på. I har siddet til utalige rækker af forelæsninger i familieafret, i statsforfattningsret, i formorret, i EU-ret, i skatteret, civilproces. Og forud for jer stille til, at jeg har gået utalige timers forberedelse. Og som om det ikke skulle være nok, så har vi også været sådan et addragt i, at vi har stillet jer en række øvelsesopgaver, som i også skulle afleveret løbe med. Så ja, ting tager tid. Til gengæld, så står jeg jo nu over for at høste frukten af det hårde arbejde. Og man kan sige, at når man først er noget hertil, hvor I står i dag, ja, så er prostationerne i hvert fald de fleste af dem formentlig glemt. Hvis I nu spurgler tiden fem-seks år tilbage, kan I så huske jeres første dag her på universitetet. Da I ankom her i selvsamme aflag, spændte forventningsfulde, og måske også en lille smule bekymret for, hvad de kommende år ville byde på. I blev løbet af kort tid en introduceret teorisk metode, kuldparrel, regeringsprogativere, marktadsskild til slære, fuldmarkedsanordninger osv. Og alt sammen føles det voldsomt kompliceret og svært at tillegne sig. Jeg blev lige før, at bare det, jeg siger i ordene, var svært. Nu strøer jeg formentlig uden vanskeligere om, at jeg med udtryk som administrative recours, konsipistregel, globale inkomstprincipe og subsumption. Jeg er ordentlig købt ved lært af sondbra, i stedet for at skældne. En ny historie skal skrives nu iskendt på arbejdsmarkedet. I står med andre ord over for et nyt kapitel i jeres liv. Og når jeg sidder her i dag, så er det jo for os, som har væk flere år på bagen, et symbol på fremtiden, også på alle de muligheder, som fremtiden byder på. Og der er jo slet ikke nogen tvivl om, at den verden, som I træder ud i, den ændrer sig hurtigere end nogen sindfør. I medierne og blandt politikere, der taler man meget om, at den virkelighed, som I træder ud i, den vil blive disrupted. Helt frit oversat, så betyder det, at det er samfund, som vi kender i dag. Ja, det er et andet i morgen. Og ikke mindst i digitaliseringens tidshaler, ja, der går det rigtig stærkt, også på jurans område, eller måske især på jurans område. Og derfor er det selvfølgelig også et helt afgørende betydning, at vi som uddannelsesinstitutionen løb med, orienteres mod de udfordringer og de problemstillinger, som man udenfor de gul mure står over for. Og at vi er den vej sikker os, at den uddannelse, som vi udbyder, at den tilfører vores studerende de fornødende faglige kvalifikationer. Vi skal med andre ord tilpasse os det omgivende samfund. Det er da også min klare opfaldelse, at den jorduddannelse, vi udbyder her på stedet, at den er en kvalitet, og den er tilpasset i det omkring længde samfundet i en grad, der gør, at I kan gå I afs fremtid på arbejdsmarkedet i møde med sinds rå. I er med andre ord klædt godt på. Og det kan vi jo så i øjeblikket faktisk også toppe op, med en stor set ikke eksisterende arbejdsløshed bl. jurister. Så det ser altid sammen rigtig lyst ud. Vi har nemlig efter min mening fået sammensat en uddannelse, vi spørger mig selvfølgelig den bedste, der har bibragt jer nogle grundlæggende og meget stærke juriske kærnekompetencer på bacheloruddannelsen, og på kandidatuddannelsen, jeg har fået mulighed for at specialisere jer i retning af eres faglige interesse områder. Heldigvis, så står jeg ikke fuldstændig alene med den opfaldelse. Uddannelse og forskningsministeriet, de gennemførte i 2018 et såkaldt uddannelsesum, som er et zoom på de videregående uddannelser, man går også kallet et service-tech eller et service eftersyn. Og det baserer sig på en række spørgsmål, som er blevet stille til jer, jeg iser forhandlægende, men til alle studerende her på Institutet. Og mere end 9 ud af 10 studerende anfører, at kvaliteten af juruddannelsen her på Institutet samlet set er høj. Man kan sige, at den her umiddelbare seltifræssighed, som jeg kan tilkende jer, den er selvfølgelig ikke ens betydende med, at juruddannelsen for alt evigtid skal se ud, som den gør i dag. Fordi vores vigtigste opgave er over at sikre, at I, som de emittenter, til stadighed er i besidelse af de kompetencer, som arbejdsgiverne efterspørger. Det her uddannelsesum, det blev faktisk også gennemført blandt de emittenter fra juridisk Institut her på Universitetet, og også alle mulige andre steder, men også her på Universitetet. Og her er hele 70-90% af den opfattelse, at uddannelsen har rustet dem til deres job, mens 90% meter der er god overensstemmelse mellem det, man har lært på juridisk Institut, og så er det, der efterspørger os, ude af arbejdsgiverne. Og man kan sige, at sidste nævnte tal er 90, og ikke 100. Ja, det er ellers træv på bedstevis vigtigheden af, at vi til stadighed kvalitetesikrer vores uddannelse. Både internt og eksternt. Internt vil ledelsen og studienevnens løbende kvalitetsarbejde, og eksternt vil, at vi afholder møder med vores aftager, så vi sikrer os, at vi er i synk. Piteinet også blev citerede lidt tidligere. Ja, han har på et tidspunkt beskrevet de højre læreinstaller, som udsalg steder, hvor kunstkapens træ leveres skåret op, og bundet som optændingsbrænde. Det er nu ikke min opfaldelse, at vi i overgaven grad har tykket maden for jer her på stedet. I har arbejdet herligt med juren gennem de seneste 5-6 år, og derfor er det også helt på sin plads, at vi fejrer jer i dag. Derfor vil jeg slutte med at ønske jer et stort tillykke med jeres nyeværet kandidatgrad, og så vil jeg selvfølgelig også ønske jer alt godt for fremtiden. Tusind tak til Malene, og så er det blevet tid til, at vi skal høre vores dimitant tale. I år er det masser om Lybby, så gi' ham bare en vand for komst. En veninde, der lige spurgte mig, hvordan mine hænder så ud om de rystede. De ryster en lille smule mere nu, Louise. Jeg ved ikke. Men jeg har det okay, så det er godt nok. Kære noget dimitenter. Jeg vil starte med at ønske alle sammen hjertelig tillykke. Det er en stor dag for os alle sammen, hvor vi nu kan kalde os kan jure. Jeg er meget bæret og meget glad for, at jeg må stå foran jer og holde tale i dag. Jeg vil indlede min tale en kende atybisk. Jeg vil nemlig rigtig gerne prøve at inddrage jer en lille smule i den forholdsvis paniske situation og den paniske process, der opstår, når man skal skrive afholdet lige netop den her tale. Den første process, der er ansøgtet, om jeg måtte tale i dag, jeg er ansøgt i min overvejende selvsikkerhed og tror på, at jeg kan da snilt lige smække sådan en smuk tale sammen, der i hvert fald vil få en af mine dimitenter, til lige at knive den lille torre. Men så meget andet har hun også jurastuttet, så smækker man ikke bare lige sådan noget sammen. For at lave et godt stykke arbejde, man kan være til frisk med, krever det en indsats, og det krever i mange tilfælde, at man har været igennem en lille panikfase, hvor man måske spørger sig selv, kan overhovedet finde ud af det her, og hvorfor gør overhovedet det her? Og efterfølgende kommer fasen så, hvor man er nødt til at arbejde hårdt, og man er nødt til at arbejde koncentreret, for at få et godt resultat, og for at få det til at lykkes. Den største forskel på jurastudiet, og min tale arbejde på jurastudiet, har disse små panikfaser, for mit vedkommende i hvert fald skete 500-500 ganger måde, hvor tale i dag måske har skete 10 gange. Men det lykkedes. Nu står jeg her med, hvad jeg føler, en fornuftig tale, der ikke bare lige har smækket sammen, og ikke mindst så sidder vi her, fordi vi har skrevet et speciale, kæmpet igennem et jurastudte, og et studio, der bestemt ikke er noget, man hopper let og elegant henover. Så vi kan alle sammen være stolte for at se over og sidde her. Jeg synes egentlig godt lige, vi kan give selv en hånd for den præstation. Den næste del af processen var den første panikfasen. Og den kom i forbindelse med, at min far spurte mig ind til tale. Jeg har altid menet, at min kære far er den bedste taler i verden, og derfor tager altid, at han tog at få gode vare, når han kommer og giver mig råd om at holde tale. Så da min far kommer til mig for tre års tid, siden at spørge, Mads, har du et godt tema til tale? Går jeg lidt af panik? Skal jeg have et tema? Hvad er det for en tema? Kan man have et tema til en tale? Jeg viser selvfølgelig ikke, min far er den her panik, der ellers ganske klart spreder sig. Og jeg selvfølgelig har det, men det er en hemmenighed. Du må selvfølgelig ikke høre det for at dimensione. Næste del af processen, bliver naturligt nok derfor at finde et godt tema. Og plus selvfølgelig den okulatoriske panik, fordi det er jo egentlig et opgave. Min første overvejelse var et klassisk tema. Tiden der er gået, en sikkervinder. Her vil jeg kunne fortælle jer, at det er fem år siden, nærmere 1.767 dage siden, og det her sad mange af os i afdagen. Vi var nervøse med svedige håndflader, fordi vi jo mente, at nu startede vores voksenliv. På trodsuniversiteten, var vi også glade, for at kunne komme i gang med et studie, der muligvis kunne definere vores fremtid. Jeg kunne fortælle, at tiden på studiet, i det fantastiske øjeblik, er gået umenskligt hurtigt. Da vi startede for fem eller flere år siden, var det med udsigt, til et langt jordstudie. Men nu, med at sidde her med jer igen, gør, at vores vanvittige råsue, lige pludselig ikke synes at være så langt væk. Det synes som i går, at vi var samlet i søgauditoriet, og hørte på grønne tofte går, da de diskuterede raks om voldtægt, eller var samlet om følelsene om at få tvivlelse, for om vi overhovedet havde læst nok op, da vi gik ind til den frygtede formorradsexamen på settesemester. Men tiden gik studiet fortat i sin gang, vi kom igennem de to gange seks timers formorradsexamen, og vi kom igennem vores fortivlelse, og nu sidder vi altså her. Igen små, små nervøse, for hvad der venter os, og måske med svedige håndflader, fordi nu starter vores voksende liv faktisk. Men på trodsannemusiteten, er vi glade for den tid der er gået, og hvad der nu kommer til at ske. Tidstemad fungerer, det bringer os tilbage, men jeg tager ikke bare det første og det bedste tema. Det næste tema jeg havde i tankerne var også en klassiker, nemlig mindre. Her taler jeg, altså her kunne jeg sige, at vi aldrig må glemme de gode, sjove, fruglige, og til tid af fulde minder fra vores universitetsliv. Udover de juridiske kompetencer, vi har opnået gennem tiden, så mener jeg, at minderne er noget af det vigtigste kevel, vi kan tage med herfra, for de fem år, vi har gået her. Jeg kunne nok ikke til mange så overrasket sig, nemlig bruge de næste 10 minutter på at fortælle om alle de minder, jeg har dannet mig gennem de fem år. Men i stedet ved at bruge temaet, så får jeg til at tænke over, hvilke minder I har. Få jeg til at kigge efter jeres venne eller veninde, der sidder stadig i salen, og mindest den første gang, ønne slog lidt for hårdt til justfesten, eller studiegruppen samletes om aftensmadden, fordi nu var klocken alligevel åbnet på læs salen, så der er ingen grund til at tage hjem. Jeg vil få jeg til at tænke på jeres hele personlige minder. Mindest følelsen er at kigge på stads og se den beståede karakter, den fantastiske og harfølelse, når man endelig fandt ud af, hvad sørende det var, hvor meget det havde ment i uillisionsrætsbøgerne, eller måske bare noget så simpelt, så man mindes den perfekte dag, hvor du og alle al de kammerater havde bestået examen, og ølen bare smagte lidt bedre i solen. Ja, mindetemaet må også sige, så var det godt, men jeg synes ikke helt, at jeg er færdig med min overvejelse. Næste tema var traditioner. Her tager jeg ikke om de vanvite traditioner, jeg selv har været igennem som en just formand, for der var rilig, men nej, jeg vil heller bruge temaet til at fortælle om de måske lidt mere uskrevende traditioner, der findes på studiet, og de traditioner, vi alle sammen har været en del af. Som fx, at hvis du selv har overstået den store formorret, så skal de yngre studerende lige vide, at ja, du tror, du har det hårdt nu, men så vent til den store formorret. Eller den smukke tradition, at alle skal have en koffert med, lige netop til den store formorret, fordi penne som er så kæmpe stort. Jeg kunne også nævne den mærkelig tradition, der opstår kort efter, man har startet på studiet. Næmnlig, at det akademisk kvartere begynder at gå med over i hverdagen, og specielt til mange bekendelses frustration, fordi undskyldningen, det plejer at være kvart over, bare ikke rigtig holder udvikle ham. Jeg kunne også nævne, som også blev nævnt før, at der ikke rigtig findes julefæg, fordi jeg nu har traditionen tro, var eksamenernes højtid. Traditioner er, der er mange af, men jeg ville videre. Jeg ville til nogle andre overvejelser. Selvom jeg har mange temaer, jeg kunne snakke om, så blev universitetsbobbelen vs. virkeligheden det sidste tema, jeg ville tage med i dag. Jeg vil fortælle, at vi har ledet en bobble. En bobble, der har været fyldt med teoretiske diskussioner på foregningsgangen over en Bilsner, vokspops og brevkassen i paragraf, lange dage på læsesalen, når eksamenen kom tæt på, umenskelig mængder af kaffe, dage, hvor man kunne sidde i unipakken, en soleri efter med dag og tage en pause. Jeg var også fyldt med dage, hvor man kunne sove længe, når forlesningerne ikke startede før kl. 10, og selvfølgelig al den gratis kage til alle de gode arrangementer. Her efter ville jeg fortælle, at vi nu forlader den her bobble. Vi tager det skridt, nogen melder sig ledig på jobnet, andre starter på det højt ønsket job, der venter forud, og nogen helt andre rejser væk. Uanset, hvad vi gør, når vi er færdig i dag, så tror jeg, at vi alle har sammen har en lille nervøs stemme, der måske er lidt panisk sier, at vi er hurtigt klar til at blive rigtig voksne. Men det er vi. Vi har kæmpet fem år eller mere for det her øjeblik. Derfor tror jeg også alle sammen, at vi ikke glæder os. Og er klar til at gå med opræst panne mod det, der nu venter os, uanset hvad fremtiden byder. Virkeligheden er nu, at vi ikke går indenfor universitetet at trykke gule murre, men virkeligheden stopper egne ben nu, og måndag ikke også vi klarer denne udfordring. Efter alle mine overvejelser var det næste. I skrivprocessen gjorde vælget tema. Men hvordan vælger man? Et tema, når man har så sindssygt meget, jo, det man gør, det er, at man inddrager alle sine neddemententer og alle gæsterne i skrivprocessen, og laves et eget tema, nemlig temaet om temaerne. Temad giver muligheden for at inddrage flere nyanser til talen, og det giver mig muligheden for at udtrykke mig med alle de tanker, jeg har gjort mig. Nu håber jeg selvfølgelig, at min kære far synes, at temaet er godt og talen har været god, fordi det er tid til at afslutte og afslutte den sidste del af processen, nemlig at finde god afslutning på talen. Meddemententer, vi var jurastudderende, vi var udvidende, vi var umme, men vi var klar på udfordringer. Nu, nu er vi demententer, vi er klogere, vi er kan-djurere, og ikke mindst så er vi også og stadig klar på de udfordringer, der ligger foran os. Til slut, ved jeg på mine egne vejene og på alle demententernes vejene, siger Tak. Tak til jer, der banede vejen for os, til professorerne og underviserne, ved det bedste juridiske fakultet i landet. Tak, I har oven udinspirerende, og I har klædt os godt på til en fremtid i overhandlingsbanen. Et kæmpe tak skal lydde specielt til familierne og vennerne, der har skubbet os af stedet med troen på, at vi kunne og jeg vil bare gerne sige Tak. Et kæmpe tak skal også lydde til jordrådet, der slider og slæber for at de kan gøre noget stort ud af og kalder sig selv kan-djur, som det er absolut sidste og så lover jeg også så det sidste. Vil jeg sige, at jeg håber i alle sammen husker at være til stedet, der hvor jeg er. Nydelselskabet af de mennesker i samme med, kig på hinanden og i snakker og få pocker lavere med at stresse for meget over tingene. Træk været. Nyd en god barjere mellem venner. Det har aldrig skadet nogen. Til lykke med jeres titel og I må have alt heller lykke i fremtiden. Jeg håber, at vi mødes igen i dag og husk det gode humør. Tak for ordet. Mange tak til Mads Lybby for den smukke tale i tale. Den næste tale, vi skal have hørt, det er Sofus Børgeskov Christensen, som er partner i hården advokat, partner selvskab. Jeg tager lige synet ind. Det er fantastisk at se. Min damer her, kære dimutenter. Den er at være her på den her festdag, som ekstern taler ekstern taler til jer, ligesom udgør fremtiden inden for vores fælles fag. I dag er jeg advokat og partner i afdelningen for processer og voldgift i advokatfirmen, der er et eller andet større advokatfirma med cirka 350 medarbejdere. Men for at præcis, ret præcis 25 år siden i de her dage, var det meget, der sidder i jeres sko og dimiteret her fra stedet for eftersommerferien og et hastig gennemført speciale skravet og tiltræder en stilling som er advokat fuldt med de i København. I dag må jeg så i en alder af 48, selvom jeg føler mig ung, konstaterer at tiden er gået og godt og vel halvdelen af mit aktive arbejdsliv antalletvis også er gået og at tiden går extremt hurtigt især når man skur tilbage. Det er en erkendelse at jeg er sikker på, at masser af mennesker har gjort før mig i dag og det kan også være idelere, hvis jeg kigger tilbage på studietid, når man står her i dag og kigger tilbage. Det er bare banalt og banalt er det også, når man følger slutter, at man på baggrund af den erkendelse er nødt til at sørge for at bruge sin tid på jorden. Rigtigt og meningsfyldt. Det behøver man ikke nogle juridiske examen for at konkludere. Men det spændende spørgsmål er jo, hvad det betyder og hvad det innebærer at bruge sin tid på jorden rigtig og meningsfyldt. Jeg har tænkt, at jeg godt vil bruge min tid her på stolen til at dele mine reflektioner på baggrund af henholdsvis 48-45 års liv og arbejdsliv med jer. Da jeg var færdig på gymnasiet da havde jeg ingen idé om, hvad jeg ville med mit liv overhovedet. Kameraterne rundt omkring mig, de blev pædago medelber og tog med ryksækken på verdensomrejse. Det var spændende, men det sagde jeg ikke rigtig meget så meget. Og på det tidspunkt, og der må jeg ligesom masser om lydbyten for at tale, som normalt skal det, men der må jeg også referere til min far, fordi på det tidspunkt sagde min far noget, som jeg får en gang skyld, ikke igen, men får en gang skyld, synes jeg er mening. Han sagde nemlig, at nu skal du høre her, min dreng. Det var ikke normalt, at han sagde så til mig, at jeg skulle høre her, og slet ikke han kaldte mig min dreng. Så jeg vidste, at jeg forstod, at nu var det nok alvor. Han sagde sådan noget i den her stil. Livet består af en lang række af valg så indebærer det mindst et fravalg. Og så er den også med valg af uddannelse. Så hvis man nu er klar over at acceptere det, og hvis man nu synes, at uddannelse generelt er en god ting, så drejer det sig altså, når man nu skal vælge, og ikke ved hvad man vil, og man vælger noget, som indebærer så få fravalg som muligt. Den uddannelse, det er juver, fordi den kan bruges til så utrolig mange ting, både indenfor juverens egen verden og i hvert fald til alt muligt andet. Jeg synes stadig det var klodt, og det er præcis nu ved ende af det studie i stort foran arbejdsvalget. Nogle af jer har givet vis allerede valgt den første station i jeres professionelle liv. Nogle er vedte, og nogle tænker over det, men paletten af muligheder, den er full som nyhederne jurist. I er, I er, kære dimitenter, så priviligeret, som noget menneske på den her jord kan blive. I fødder opvokset i Danmark, i elever i Danmark, i ny uddannelse fra Aarhus Universitet, i nydannelse som jurister, i unger og smukke solens skinner udenfor, tillader jer selv og træk være dybt og la energien bølge igennem brødsted på jer selv ved bevidstigheden om jer selv og dygtighed. Det er helt unikt. I tilslutningen, i tilslutningen til det helt unikke privilegie, som I alle sammen nyder i dag især, der kommer ansvaret. Ansvaret for jeres eget liv, for jeres nærmeste, for samfundet og for verden, altså igen for den rigtige og meningsfyldte anvendelse af tiden på jorden. Som de priviligeret, de allermest priviligeret, så er I nødt til at tage ansvaret på jer, for at verden kan bestå om måske endda blive det endnu bedre sted at være selv i Danmark. Og hvad det nu innebærer helt præcis at tage ansvaret på sig og sørge for det, det overlader jeg til jeg selv, som lige blev gavet dygtige mennesker at finde ud af. Men baseret på mine egne erfaringer i livet, så har I nogle bud, som måske på et overordnet plan kan inspirere jer, måske ikke, men ikke det, som mindre, så får I dem. Fordi for at være helt ærlig, så gik der vel omkring 4-5 år fra den dag, hvor jeg sade i jeres god, altså fra kandidat før jeg forstod meningen med det her fag. På det tidspunkt, der havde jeg arbejdet i tre forskellige, store og større advokatfirmaer landet over, og jeg havde også været et år i Norge på Idagshøjskole og bare den turné på 5-6 år, den sier måske et eller andet om, at jeg er da noget, jeg ikke har forstået. Men hjemkommet fra Idagshøjskole i Norge, så tog jeg et job i et enkelt mans advokatfirma i nykring morse. Til min undskyldning kan sige, at jeg har trådt min barneskole op på de kander. Men et enkelt mans firma i nykring morse det er snart en størrelse, der er ikke mere at findes og det var heller ikke dengang specielt præcis fyldt og slet ikke i forhold til de stillinger, som jeg havde haft på det tidspunkt. Men deroppe i det job, da fik jeg førstehåndskontakt til helt almindelige mennesker med helt almindelige problemer. Her handlede det ikke om børstnoteringer, store konkurser eller højst ret sager og det var omkring år 2000 hvor der værken fandtes smartphones eller sociale medier, i hvert fald ikke på morse. Jeg kunne her pludselig mærke meningen i vores fælles fag, i vores fælles praktiske fag. Jeg kunne gøre en forskel for nogle levende mennesker, fordi det det handlede om, og det det handlede om Kæredi-mitenter, det er mennesker. Og det er så det første bude fra mig på det ansvarlige meningsfylde liv. Det skal handle om mennesker. For jeres fag og jeres personer gør en positiv forskel for mennesker udover jer selv uden at behandle andre mennesker dårligt. Det gælder selvfølgelig i jeres præget liv og jeres præget relationer men det kan lige så godt gælde i alt hvad I gør. Det kommer til at give så meget mening for jer selv. Meget mere end penge og titler og hvis det skulle være penge og titler I forfølger så kommer jeg selv hvis I dyrker det andet. Lykken er at blive glæde som deles ligesom i dag. Det næste bude fra mig er måske lidt hårdere fordi det næste bude fra mig det lyder at I skal gøre jeres bedste altid hver gang og i alt hvad I gør om I spiller ludo med jeres børn om I profærerer med kæresten, manden eller konen om I behandler en stor eller lille sag I skal gøre jeres bedste. Hvis ikke man gør det hvis ikke man slår hjem og spiller ludo med sin børn så mister ludospillet mening og hvis ludospillet er mister mening så kommer selv respekten i farer og det må ikke ske som en tidligere chef jeg har haft i mit arbejdsliv omgangs sage der findes fire grupper af mennesker inden for et givet felt der er dem der verken vil eller kan det er jo selvfølgelig ikke jeg så er der dem der både kan og vil og kan være sammen med og de måske lidt mere sjældende så er der den mere almindelige gruppe af dem der kan, men ikke vil og dem der ikke kan, men godt vil af de sidste to kategorier der foretragte en tidligere chef som kollega eller medarbejder dem som ikke kunne men gerne ville fordi de kunne udvikle sig til både at kunne og ville fordi de havde instilling med at gøre deres bedste endelig så skal I have det bud meningsfyldt og ansvarligt liv for et privilegert af menneske er de udover at fokusere på at gøre en forskel for mennesker at gøre deres bedste hver eneste gang og alt hvad I gør skal være tro mod deres mavefornemmelse for rigtigt og forkert den mavefornemmelse er som en del af deres opdravelse længe før I kom her men nu, ikke mindst som en del af den juridiske uddannelse stoppet dybt ind i rygmagen på jer fordi jueren har den dybe set bag alt det hele af fine udtryk og paragrafer handler om sund fornuft I skal lytte til den og I skal holde jer til den undervejs i livet jeg har sådan noget lidt pusit i mit professionel liv om jure en nisse der handler om jure, der har med ride og sportteste og dyr læres arbejde og dyr læres rætsforhold at gøre og udover undervis her på stedet så har I mange år underviset på land på højskole over i København for kommende dyr lærer og den undervisning den har I en overrække varetaget sammen med en ældre nu pensioneret hedersmand af en dyr læge han sagde altid til de kommende dyr læger I skal huske at I alt hvad I gør sit gode navn dit gode navn, det har man en gang dit gode navn har man kun en gang og det er jeg helt enig i fordi har man blivet kendt for at være den der tager den lette løsning den der ikke gør sit bedste den der sker at gøre, og den der får andre til at lave arbejdet, og selv tager æren den der sørger den hurtige løsning den der aldrig vasker op eller inviterer igen den der er lige glad med andre mennesker eller den der laver sin sag og representerer sin klient med venstre hånd så hænger det så hænger det på én, resten af livet i 2003 var jeg konstituerede landstemmer i Västerlandsret i Viborg der lærer jeg det meget op, og blandt de sjovere ting jeg lærer det var at dommerne, og det her er hemmeligt at skal helst ikke komme ud af lokale her at dommerne, de havde interne øgenavn til visse af de mødende avokater for den høj landsret for eksempel så var der en kollega som de altid i voteringsværelset når sagerne skulle afgøres efter rettsagen had der fundet stød, så i voteringsværelset så omtalt de vedkomne som Skjold Hansen og én kaldte de så godt underrettsavfør varnes selvom man ikke ved det så ønsker man det jo ikke for sig selv at sige efter min mening så er de her bud aldrig været vigtigere end den verden vi lever i nu hvor virkeligheden er digital, og tempoet er helt kolosalt en især dårlig omtale den deles lyn hurtigt tusindvis af gangen som en afslutende med ekstremementer om meget dybtfølge og indtægning fra en digitale tidsalder måske gamle mand så vil jeg derfor udtrykke håbet om at den trend jeg har læst om er på vej til at blive hip for tiden virkelig fortsætter nemlig at det er ind og være orft fra de sociale medier vi skal ikke køre de militænter at leve vores liv for andre mål i antallet af likes vi skal leve det for at med hinanden i vores fælles virkelighed fordi uden at det her skal blive til en religiøs udgang så skal vi alle sammen huske at over det hele som størst alt på jorden der findes kærligheden mellem mennesker og til verden jeg er sikkert for i bliver fremragende representanten der får os en universitet for vores fag og jeg ønsker hver regn er jeg hjerteligt til lykke i dag hellere lykke og velkommen derude i praksis det bliver sjovt tak skal jeg have tusind tak for det og så er det blevet tid til velkommen til vores internet taler som er professor her ved jordets institut Birgit Lim kære, militænter i komflyvende bestorgen til det her guds forlattet sted fra alle fire verdens hjørner hvis vi tager det hele med og i smukke unge mennesker pludselig er I stukket af som leje syge sommerfugle den allerførste sommerdag hvad det er I vil med livet det kan kun I selv forstå og i smukke unge mennesker giv I længe leve må det er jo en lett omskrivning af første og tredje vers af Kim Larsens de smukke unge mennesker det er en sang som markerer en overgang og når jeg tager udgangspunkt i den så er det jo selvfølgelig fordi lige nu står vi i en overgang det har vi også hørt de andre taler at tage udgangspunkt i at være studerende til at være færdige kandidater jeg tror nu ikke at I kom flyvende og har til med Stockholm jeg har ikke set nogen der er landet herude men I kom i hvert fald mange steder fra hele landet og også fra færhøjerner fra Grønland og I kom til det her sted som måske nogen gange godt kunne føles lige en anelse guds forlattet jeg kunne forestille mig i examenstiden da havde man nok nogen gange ønsket sig en direkte linje opad til det var famlende og det var en anderledes verden som I skulle til at lære at kende der var mange nye ord og begreber som dengang må have lyt som det rene volda pyk men som i dag er en helt naturlig del af jeres tænkemåde og vores fællesprå og vi har jo et særligt språ også jurister men en af kæretene nævnte nogen af de her forfærdelige ord som vi har lært jer et andet ord som I måske kunne tænke på massig med en stor streg under den sidste del lidt anderledes udtalten alle andre gør i hele verden men det er jo fordi vi er jurister eller hvad med ordet billig hvis man spørger de fleste af gæsterne herinde så har de nok en forståelse af hvad det betyder, men vi har vores helt egen særlig opfaldelse af hvad billig er for noget eller hvad med begrebet ikke uvasenligt som selvfølgelig er noget helt anderledes end det er noget af vasenligt og vi har vores eget kodesprå og nu har I faktisk spidt skovsnejlen og kommet med i klubben så nu taler I også sat ligesom vi andre gjorde det her for fem år siden hvor I ikke forstod hvad vi sagde nu står I her ved overgangen og har gennemført en kandidat uddannelse I har lært at bruge den juridiske metode og man kan jo læse rigtig meget om den juridiske metode men man forstår den først når man har lært at bruge den så forstår man hvad det er og det tager faktisk fem år at blive rigtig god til det man skal først se hvordan metoden bliver brugt i det litteratur man læser og man skal læse rigtig meget for at få den ind under huden man skal se på hvordan dommerne bruger metoden i domne vi taler selvfølgelig en helt del om den i undervisningen men der hvor I har lært allermest om den juridiske metode det er jo når I har lavet øvelsesopgaver og når I har været til eksemen hvor I selv har anvendt metoden nu har I lige afsluttet en svendeprøve nemlig speciale og det er jo et juridisk produkt som I helt selv har skabt det kan godt være en ret frustrerende proces at komme igennem sådan en speciale proces og nogle gange så kan man også hive sig selv i hårdere men det er nok noget og det der skal til nogle gange for at lære noget nyt det er ikke altid nemt men I overvandt allersan frygten for det videpapir som blev fyldt af juridiske ord og begrebere metode og juridiske problemer I fik dem løst men er det så nok det I har lært og det vi har lært ja det kommer nok lidt an for hvem man spørg fordi fornyeligt har der rejst en kritik af de lange videregående uddannelser ikke lige specielt møntet på den juridiske uddannelse men universitetsuddannelser den generelt det er direktøren for nationalmusset Rane Widerslev som I måske har set i tv og psykologiprofessor på Aalborg universitet Sven Brinkmann som er blandt kritikerne de siger at de mener vi måske mangler dannelser på universiteterne og at de studerende er for individualiseret og for karakterfikseret men hvis man skender i den debat så er man nødt til at først lige at vide hvad er dannelser egentlig hvad mener de med det Sven Brinkmann udtrykker det på den måde at dannelser er alt det der binder os sammen det er en iboende værdi der står i modsætning til opportunisme han mener at uddannelse man skal have en egen værdi jeg er så man enig i at det at tage en juridisk uddannelse det også handler om at man som menneske skal forholde sig til stofet, man skal fordybe sig i det man skal være nysgær i vedholdende man skal være undersøgende, men det har i os været det det I gør når I skriver speciale for eksempel og det handler selvfølgelig ikke kun om at få en bestemt høj karakter men om at blive opløst når det så er sagt så må vi også huske på som de tidligere taler også har sagt at vores juridiske uddannelse er en professionus uddannelse I kommer ud og skal være advokater, dommere og anklager, virksomhedsjurister og ansat i offentlig myndighed og mange andre steder og i uddannet til I bliver uddannet til at råde og vejle andre og til at treffe nogle juridiske beslutninger der i ligger at vi skal være til nytte vi er til nytte som jurister så når vi hjælper andre med vores råd og vejledning når vi treffer beslutninger så er det så gavn for andre og til gavn for samfundet som sådan og det giver en fantastisk følelse faktisk en følelse af lykke måske lige frem kærlighed at kunne hjælpe andre med juraren det at finde et juridisk problem det at anvise en løsning det giver en personlig tilfredsstilelse det er ikke det samme som individuelle opportunisme så jurister er mødt til at binde samfundet sammen og der er ikke modsætning mellem juridisk uddannelse og dannelse vi er selvfølgelig ikke lært jer alt hvad I skal ud og bruge som jurister vi er ikke læret hvad det siger at være menneske i virkeligheden det at kunne tale med en skyldner i fodretten og få ham til at samarbejde det at kunne berole en part i en skilsmyselsag en part som måske er i livskrise det at lægge en damper på de stridende parter i en sag om nabostridigheder alt det har vi ikke lært jer men det er ikke noget jeg har bekømmet for det er jo en del af det at være i livet og det skal livet nok lære jer Kim Larsen siger hvad er det nu I vil med livet det kan kun I selv forstå og det handler om at ingen andre kan bestemme for jer I vælger jeres egen vej og den vej kan nogle gange godt være snørklet og der kan godt være sidesporen masse sving men det gør ikke noget at man ikke altid følger den lige vej I behøver ikke at have en færdig karriereplan parat lige nu fordi måske skal man bare være åbner i de muligheder der byder sig på sidevejene og når Kim Larsen også siger igen at I kan kun selv forstå hvad det er I vil med livet så handler det måske også om at han tilhører det en ældre generation ligesom jeg selv gør og nogle gange så kan vi have svært ved at tale sammen på tværs generationerne hver generation er forskellig og har sin egne kendetejn jeg er selv fra dette hedder generation X og det er også den generation som er bekaldt men også generationen fordi vi måske ikke havde så meget på hjerte i virkeligheden vi havde lidt svært ved de digitale muligheder og den forandring i verden de fleste af jer nye kandidater tilhører generationens set som er født efter 1990 de unge den generation er gode til at tilpasse sig den nye verden I går ikke sådan lige fast I er digitalt infødt i betegnes som opløst som kritiske og nogen der tager blandelse i debatten i går til at vælge til og fra det er faktisk ikke så skidt en dag I passer til den tid vi lever i og i måske mere tilbøje end vi selv har været til at tur gå ud af sidevejene nu stikker I sig af ude i livet ude på den anden side de gule mure som sommerfugle der folder vingerne ud og selv skal til at flyve det gør I med bevidsthed om at I både har en solid uddannelse med i bagagien hjertelig til dykke til alle i smukke umme mennesker giv I længe liv og måg tak til virket og så skal vi til det som vi egentlig alle sammen har kommet fra der skal afgives nogle juristløfter og det kommer til at foregå således at vores studieleder Meline Kersl, hun vil først læse juristløftet højt så alle er bevidst om hvad de skal under for der næst så vil navnene blive lidt højt en af gangen man vil gå op Giv hånden som lena skal under på løftet Vi gør det Alphabetisk rækkefølge Det kommer til at tage lidt tid fordi vi er så mange men det må man lige være over med Når man har under skrevet løftet Når man gerne går herover og stille sig Når en hel række står herover må de gerne til plads igen Fordi ellers får vi lidt problemer med folk der skal ind og ud Yes Så Ja Og jeg har tændt dem alene så du skal bare Så ser vi om der er forvindelse det er der vest Yes Vi starter med juristløftet jeg læser det lige op Så starter vi med første mand Under tegnet der består juristkandidateksammen lover aldrig vidende at vige for ret og retfærdighed aldrig at råde nogen til ufornede en process eller ikke ved råde eller på anden måde at fremme nogen uretmæssig sag eller hensigt Det er det som i lige om lidt kommer op på skriverne på og Vi starter med Alexandra Sikkerlstad Slato Så er det Amalia Jakobsen Uldbæk Amalia Maka Prang Rasmussen Det var nok ikke helt rigtig men Amalia Maria Ylgegaard Hansen Vi har nu kun 268 tilbage Amalia Marie Løngegaard Nielsen Til lønge Amanda Noraskaner Så er det Anders Falkenberg Laversen Anders Frederik Polsen og Anders Skomboer Ja Så ved jeg ikke om vi skal sende jer på plads igen Anders Torbjørn Gissing Anders Oggård Jensen Der er vi i Hanseren Anita Kannegaard Poulsen Anna Dinesen Anna Lindved Sønningsen Anne Katrine Dittlev Poulsen Nu er det ikke så vi igen skulle Herned på plads igen Ja Anne Katrine Vinnike Ramzing Anne Laversen Anne Martilde Koppland Asbjørn Kyde Sørensen Asfand Jarr Tatal Astrid Munchbjerg og Bettina Lang Pedersen Birgit Frederik Hansen Til lønge Jo, det må vi heller Så er det Begitte Hejerdal og Bjørn Mikael Balabriga Camilla Beidholm Camilla Flent Wilsen Camilla Hy Knusen Albertsen Camilla Må Torb Karina Hagen Andersen Karl Brun Så tror jeg det er den anden vej igen Katrine Brennehold Jule Katrine Rode Kækker Cecilia Blikker Kristiansen Cecilia Beckård Jeg har aldrig følt mig så blidt siden Men det er nok ikke mig Men det drøbker vel også lidt på mig Cecilia Herrmann Rasmussen Cecilia Mikael Jakobsen Celina Katrine Smidt Celina Jule Damgård Beck og Charlotte Brudersen Så er det Christian Albertsen Asklund Så er det Christian Albertsen Asklund Christian Hermes Christian Pertor Nørgård Der kommer der Christian Witt Kristina Hansen Kristina Jarnø Jarnø Lorenzen Så er det Kristine Prastergaard Kristine Reftsgaard Kristoffer Quark Nørgård Valdstrup Kristoffer Toft Andersen Kristoffer Jort Kristoffer Høstrup Dina Jakubi Dittet Barnhøj Pedersen Dittet Denker Krog Dorte Dalgård Vartal Etisona Rigsar Elena Sintbær Så er det Elias Husagen Demirasen Elin Johannesen Emil Høj Larsen Eskil Konellusen Espen Oggen Rikstad Frederik Høj Fræjertor Bård Hauke Gulzanka Akbari Hanænden Jaffar Helena-Marie Antransen Helena Brande Søjsæt Så er det Henrik Søgård Nielsen Håkon Hammerborg Jakob Kåle Lütten Jakob Dalskor Jakob Rønbjerg Pedersen Jakob Splidt Jannik Trænemæggelsen Jens Christian Steffensen Jeppe Højlund Thomsen Jeb Belyrke Jette Sørensen Joakim B. Mortensen Johanne Holmen Jonas Andreas Moustael Massen Jonas Sjermon Løngusen Jonas Skorbo Erhardsen Jonas Tann Falström Andersen Julia Brock Knusen Julia Enewolsen Julia Fribauer Lønborg Heik Og Julia Randrup Jutta Vinder Camilla Jensen Camille Mung Christensen Kasper Henri-Petersen Kasper Örtj Jørgensen Katrine Hørelik Thomsen Skåp, det var... Hold det op! Kim Furbo A.S.Gård Christian B.F. Andersen Christian Krat Christian Skibsted Mortensen Christian Toft Massen Christian Vang Sørensen Christian Vinter Biskård Kristina Favsingen Kylker Kristina Søndergaard Karstensen Kristoffer Magenhaver Nelsen Laura Glystrup-Sørensen Laura Uline Ålbeck Lenni Handgård Jensen Liene Brindt Vesterdalen Linedal Røvspeck Liene Johanne Østergaard Andersen Liene Skorboer Karstensen Liene Vendt Bokusk Jeg får lige at vide, at min øresnale er ved at starte på nye rækkesører. Liene Vitrublauertsen Lisbeth Ballegård Christensen Lisbeth Finney Mortensen Laura Skorv Bjørnsson Lotte Rud Jensen Luise Bjørnæer Luise Ebley Prøvs Luise Østergaard Pedersen Så er det Luca Kalfa Covenicchi Luca Selger og Mads Damm Lyby Så er det Mads Damm Lyby og Mads Damm Lyby Så er det Mads Damm Lyby Så er det Magnus Hausteinen Eriksen Maj Sønderborg Pedersen Majen Katrine Kristiansen Majen Moskoer Silesen Malene Ann Hansen Mark Philipp Jensen Marie Nuttelmann Andersen Maria Bergorn Elsen Maria Kravolån Andersen Maria Sadeghi Marianne Karabek Martin Guldbrand Hansen Det var det sidste man havde øjet. Så er det Martin Mohamed Mathias Hved Mathias Just Moskoer Han er her ikke. Så lægger vi den her. Mathias Møller Malanie Mathilde Krav Matte Lyning Albek Mia Rabek Mikael Hallsted Jensen Mikael Vastergaard Mikkel Beine Ellsen Mikkel Kelsen Gülling Nikolai Pinstrup Nikolai Børl Öval Nikolai Havman Lading Nikolai Køllhed Larsen Nikolai Marvl Sørensen Mikkel Vindfeld Mårten Ekman Jensen Nanna Stavgård Jørensen Natasja Kammersgård Netta Pallitvan Al Stari Niklas Busch Krestensen Nikolai Pinstrup Nikolai Børl Öval Nikolai Havman Lading Nikolai Marvl Sørensen Nikolai Pedersen Palle Eskilsen Jensen Panille Lett Pia Nygård Kristiansen Rasmus Sørensen Rasmus Værsberg Petersen Rebekha Kofod Grøn Rikke Spørgsmitt Så er det Rikke Vastergaard Ellsen Sabine Nygård Sabine S.D. Nannersen Så er han Solke Sanne Langeskov Jyllov Sara Svan Læg lige gør mig klog på dit manden navn Sara Steenbæk Hansen Sara Søbård Hansen Sara Tind Dammegård Sara Verunika Raimondi Sara Ila Sebastian Willigen Burk Andersen Sila Wille Larsen Simon Lavlund Bro Simon Lundgaard Nej det passer ikke Simon Lund går Bøje Simone Brun Simone Hauke Rasmusen Sina Andreasen Sofia Lilleholdt Sofia Agnes Bækstrøm Tørelsen Sofia Porser Solvej Sam Sø Heide Jørensen Søndra Tind Bakka Sofi Toft Stefan Rittitz Rene Olsen Stefan Tordahl Bredgård Det var de sidste Sådan hører vi til Stine Elisabeth Ravnskoer Stine Kaja Larsen Susanne Andersen Thomas Kamuk Timys Møde O'Brien Tine Jørgensen Mouss Tobias Kristian Talborg Og sidste mand Tohels Otte Til lykken Skal vi ikke give alle de metanderne en hånd? Endnu en gang Vi går til lykke Og det lykkes alle at få underskredet Så kan vi gå videre til den næste punkt Som er at vi skal have en fællesang Og vi skal synge Det er i dag et værd Og så vil vi gerne Så småt begynder rundt af Og det gør vi først med at sige tak Til vores taler Vi har allerede sagt afskedet med en og sgu nogle færven Men vi vil gerne byde de tre andre op Så har vi en lille ting på vejene i jordrådet Så Malene Birgit og Mads V Og skal vi ikke lige give dem alle så hånd? Det der sker nu Det er at vi har lige det sidste På programmet Og det er blandt andet at alle de metanderne De skal have taget fotografi Og de foregår ned ved omfisse Inden lige hernede Så lige om lidt, når jeg siger til Så vil jeg gerne be alle de metanderne om Ikke for meget snakker kram Men i stedet bare bevæge sig dernede For at få taget brillet Så ikke kan komme tilbage til receptionen På balkongen Der skal jeg be jer om at blive siddende I 4-5 minutter Selvom det varm, så ved jeg godt Men det er fordi, vi skal have rødet klar Og rødet rundt inden i vanderhallen Til at gøre klar til reception De er jeg, der har billetter Til receptionen i antikmuseet I skudder midterdøren og lige ned af treppen Og så vil der være folk, der viser jeg Hvorhen i skal Yes Og så skal jeg huske at sige Det er billetter til antikmuseets reception Det er et museum Vil du vil sige, at der er kunstgenstanden Som man helst ikke skal sætte sin task på Eller begynde at sidde på Lige hver opmærksomhver det Og ellers så vil jeg bare endnu en gang Sige tusind, tusind tak For den store opbakning for at holde ud Det har været fantastisk Og se så mange smukke Jurister, aflægt deres løfter Jeg glæder mig til at blive min tur Og ja, tak Tak