 Graduar-se a la Universitat Pompeu-Fabra és un autèntic repte. Un camí ple d'obstacles i de premis. Però digueu-me, sou uns autèntics o P.F. Maníacs? La sang de Pompeu-Fabra corre per les vostres benes? I el més important, creieu que sou mereixadors del vostre títol universitari? És el moment de descobrir-ho! Senyores i senyors, benvinguts al concurs universitari més exigent de Catalunya! Comença el Pumpeu-Prix! El meu primer dia a la Pompeu va ser un autèntic desastre. Me l'acordo molt maco. Estava molt nerviosa. No estava nerviosa, estava molt content. Vaig arribar tard. Vaig perdre. Em vaig equivocar de classe, que no t'ho he ubicat. Respon ràpidament, què és més fàcil? Aconseguir el títol universitari o entendre l'enumeració de les aules de la Pompeu? Entendre l'enumeració de les aules de la Pompeu és molt complicat. Són molt complicats. Tens tres parts. L'edifici, la planta i la classe. Vaig a ser de pocs tan complicat. Si hagués de definir la Pompeu amb una paraula, crec que seria sacrifici. Familiaritat. Diversió. Ambició. Casa. M'he passat més temps aquí que a casa meva. Si no vius la Pompeu, no aproves. 9,5 de classe, 2 hores en classe, otra classe. Tare tota reu. Prova de talent. Vull que m'ensenyis com ho fas quan arribes tard a classe. Bon dia. M'asseus. Nombra de carpetes que la Pompeu t'ha regalat durant tota la carrera. Una. La carpeta és com a la mostra de qui va ser la Pompeu. Si se la pudiera poner en la frente, se la pone. Hay que estar orgullosos de la Pompeu. Hostia, tu eres de la Pompeu. Sí que hi ha algú, Pompeu. Prova visual. Mira't aquestes tres fotografies. I digue'm en quin camp us creus que estudiaria cadascun d'aquests personatges? El número 1, obviament, és ciutadella. Quan la gent es diu els de la Pompeu són uns pijos, es refereixen als de la ciutadella. El segundo diria poblino, porque son más alternativos. Més modernillo, más buamis. El tercer ovi, que venió de Erasmus i que és tan poco perdido, ciutadella. Erasmus. A Suecia. Londres, Londres City. California, San Diego. Liverpool. Vete a cualquier sitio, te lo vas a pasar bien. Una ex-experiència et fa créixer molt. Sobretot veure altres coses, però després tornar aquí... Les païs en més temps he passat i crec que és obligatori dir la plaça. Gutenberg. El sol torrenta. Crec que són dos llocs que s'han de compaginar al 100%, perquè si no, fer 50-50. Desgràcia que crec que un poco más la biblioteca que el bar. Sense dubtes, la biblioteca. Penfotos de postureo, també. La foto que traves a històries d'algú estudiant a Ciutadella. Has de fer la foto. Si ningú sap que has anat a les aigües, és un lloc com una iglesia. Aquí hi ha un espai, accents, petit, i les païs és màgic. Amb quin màgic nom és coneguda per alguns estudiants la biblioteca de les aigües? Hogwarts. La coraca i les aigües. La gent que ni és de la universitat. Tu arribes, veus un munt de papers, però zero cuestos. Vull dir, hi ha vegades que no veus ningú? De ràbia. De ràbia dices. Aquest que va aparcar aquí, hasta que el quiera. No ho feu. Vull que escoltis això i em diguis què et recorda. Què és aquest soroll?Sí, l'ho veia. Sí, clar que em sona. Hombre, estos son los típicos animales que los escuchas. Estando en clase. Quin animal és? Yo creo que es elefante. ¿Es una foca o qué pasa?No sé, un monstruo. Ese es el yao del so.Molt bé. La persona dormina en clase y sona el yao. El café per treure una carrera és essencial. La gente vive con el café pegado a la mano. En premia 3 o 4, máximo 4 o 5. El café está al mismo nivel de importancia que los apuntes. Els apunts els deixo amics. La gent que no els deixa i la gent que és molt rata. Mercat negre de punts. No te puedo decir nada.No sé si això serà veritat. És una hiàgenda urbana. Jo he vendido 40 euros a la punta a 10 persones. Ah, què se que passa?Em prende duria. Passem ara a una pregunta amb 4 opcions de resposta. Què és més dur? D. Se'ns dubta. Lo que pasa con la semana 10 es que nunca las has contado. Arriba sense avisar. Y tú, en qué momento ha pasado de sol. ¿Cómo es que la semana 10 es esto? Y no has hecho el trabajo. Se ha acabado tu vida social. No parar, no parar, no parar. Va les mes de en Floral que no estudian. Cuando acabamos exámenes, que bajas al patio y en una mesa hay más cervezas que gente sentada. Prova de ball. Y la gente poniendo música y viendo villas. La gente de todas las carreras. Y eso es como la de las tentaciones. Son festas impresionantes. Com es diu la mascota de la pompeu farra? Pompis. Farru. Prova d'habilitat. Has d'aguantar en els teus braços tots els tàperes que t'has menjat al llarg d'aquests 4 anys. Nunca me encuentro un tàper que diga que era patecible. Els has d'aguantar en força i, quan no puguis més, surt corrents i futx. Una sopa a ple juny i portava aquest xup i maionesa dins de la sopa. L'hora del dinar és... m'encanta. Última pregunta. Una de difícil, difícil. Que si l'encertes t'endús el premi, però m'ho has de dir perfecte. Què és el programa alumni? En quantes paraules? És un programa completament gratuït. I és gaudir de les vantatges de la universitat, ja no sent alumna de la bompeu. Matisos drets, des de correu acràic, a poder llogar espais. T'ajuden també a trobar una feina... A través de campos de treball. I encara hi ha mil avantatges més. Mantenir el contacte amb antics companys, fer créixer a la xarxa UPF, ser ambaixador de la universitat pel món. En conclusió, que això no s'acaba aquí. T'ho he contento de determinar, però sé que vull deixar molt de menys la universitat. El que més trobaré a faltar són els amics. Els amics són com la base primordial i fonamental que et puguin ajudar, que et puguin estar al teu costat, quan tens problemes, gent amb la que riure, amb la que plorar. Tot esa unión en el fondo se va a echar mucho de menos a la gente. La vida universitaria, lo que supone la esencia, que para mí es la gente de la bompeu, y lo que más va a echar de menos. Voy a echar de menos el sentirme niña niña, en plan de eso. Sólo estudiar y fiesta, pero claro, no, porque hay que madurar. Afluto el futuro a mi ilusión. Tengo muchas ganas de lo que va a venir, de las cosas buenas, y la bompeu m'ha d'haure les herramientas para que sí lo sea. Noies, nois, sou uns autèntics UPF en Maníax. Ho heu aconseguit. Aquí teniu el vostre premi. Ja sou graduats. Enhorabona! Des del primer dia em sento molt orgullosa i dic amb totes les lletres majúscules que estudiava la bompeu. Moltíssimes sabers, nois. No estic molt i que gràcies fer aquests quatre anys. Per mi ha suposat una experiència inolvidable. Bona a tots. A gent tan superorguosa ser de la bompeu i d'esta universitat tan increïble, el campus, la gent com aquí, en ningún sitio. Ai, s'ha m'ha escapat una llagrimeta. Moltíssima sort i ens veiem en la pròxima edició del Pumpeu Prix. Conduirà l'acte Marta Vives, periodista i antiga alumna de la Universitat Pumpeu-Fabra. Bon dia a tothom. Benvinguts, graduats, graduades. Ho saludem i agraïm la vostra presència avui aquí. Saludem també els familiars i els amics que us han acompanyat al campus i que segueixen l'acte des de les aules. I saludem, finalment, també a tots els familiars, amics, membres de la comunitat universitària que ens esteu seguint des d'Internet. He de dir que em fa molta il·lusió si avui aquí amb vosaltres, compartint aquest moment que som molt conscients que és molt important per vosaltres un abans i un després de la vostra carrera universitària. Mireu, avui celebrem el 27è acte acadèmic de graduació de la Universitat Pumpeu-Fabra, que compta, com sempre, amb la col·laboració del Consell Social. Els actes de graduació simbolitzen al final d'una etapa, simbolitzen una Déu, però nosaltres avui no volem que us centreu en això. Volem que us centreu en tots els anys que heu compartit a la Universitat. Aquest audiovisual magnífic que acabem de veure és només una petita mostra de les vivències, de les impressions dels cafès i dels records que pel vostre pas de la Pumpeu. I, de fet, m'ha sentit sentir riures. Per tant, segur que alguns dels protagonistes que sortien en aquest magnífic vídeo estan asseguts, potser, entre mig de vosaltres. Aquesta graduació d'aquest any és una mica diferent dels altres anys, diferent perquè aquest any celebrem conjuntament la graduació de les promocions 2020 i 2021. És per aquest motiu que en guany sou 3.000 graduats i graduades que s'hi estireu entre ell, avui, i diumenge, els actes de graduació. Els que rebeu el diploma en aquesta sessió són els graduats i graduades en traducció, interpretació, en llengües aplicades, i en el doble grau en traducció, interpretació i llengües aplicades. Per cert que en aquest acte es graduen també els traductors intèrprets en llengua de signes catalana i és per aquest motiu que l'acte està sent interpretat en llengua de signes, tal com m'heu pogut comprovar. Enric, és un honor tornar a compartir una escenària amb tu. I feta aquesta benvinguda. L'acte ara continuarà amb la lliçó de graduació a càrrec de Xerezade Sorialó Péz, que és graduada en traducció i interpretació per l'UPF, al 2004, la Xerezade és traductor especialitzada en traducció literària i audiovisual, i la seva lliçó, que ara escoltarem, porta partítol Carta Oberta, Els Traductors i Linguistes Novells. Jo, no sé vosaltres, després de veure aquest vídeo, m'he entrenganes de tornar a estudiar la Pompeu. Abans de res, com ja t'he dit ella, és un honor estar aquí. És un immense plaer estar entre aquestes dues promocions aquest any, perquè sempre he sentit un fort lligam amb la Pompeu i recordo els meus anys amb això, molt d'efecte. No voldria pontificar avui, no és el dia, però sí que avui m'agradaria parlar-vos del meu camí professional, que segurament serà el vostre quan acabeu. De fet, ja esteu donant les primeres passes, segurament. És un viatge emocionant, evidentment, tot i que no tot és de color de rosa, no ho pot ser, oi? Mireu, per mi, quarta carrera va ser un any decisiu. Vaig marxar un semestre a Centendrus, a Escòcia, gràcies a l'empenta d'un professor que crec que ara hi ha jubilat, el John Bitty, i en aquella immersió em vaig adonar que realment el que volia era traduir. Suposo que també em va ajudar, al fet d'haver de treballar a les cuines de la residència escocesa, amb una xarxa al cap, i fregant les escales, com si fos aquí una miqueta a la ventafocs. En tornar, ja quedava molt poc per acabar el curs, i vaig haver de posar-me el dia amb alguna signatures no convalidables, suposo que alguns us ho hauré trobat, i ja vaig començar a pensar què volia fer quan acabés el grau a la carrera. Vaig començar a buscar ditorials, agències de traducció, perquè teníem molt clar que jo m'hi volia dedicar. De fet, els altres companys han seguit uns altres camins. Hi ha gent que ha obert agències de traducció, hi ha gent que treballa el termcat, molts s'han dedicat a la docència. També veureu que la carrera que heu escollit, per sort, té moltíssimes sortides. Bé, doncs, evidentment, després d'enviar tants currículums, picar tantes portes, doncs reus algunes negatives, al principi costa que et donin aquesta oportunitat. Reps molts, ara no tenim res, però tindrem present, t'incloirem en la nostra base de dades, i d'altres que no contesten, ni saben ni contesten. Però sabia que no em podia quedar aquí, hi havia de seguir endavant. En aquest cas, em vaig posar en contacte amb l'ONG, amb SOS Recisme, i vaig començar a traduir documentació de l'anglès, el català, el castellà i també entre català i castellà. D'aquesta manera, a més de contribuir en un projecte en el que hi creia, vaig fer les meves primeres passes professionals. Recordo que quan vaig acabar estava perduda, com segurament ho sentireu molts ara mateix, i és un sentiment completament normal. El més fàcil per dir-lo d'alguna manera, o el que jo sentia, era seguir estudiant. És com aquesta sensació del plàstic de bombolletes que et fa sentir una miqueta més segura. Va, continuo uns anyets més o un any més i així vaig vagent. Vaig trepitjant una miqueta a les aigües. I em vaig apuntar al posgrau de traducció literària, que ara crec que combina literària i audiovisual dirigit per l'Olivia de Miquel. Corria l'any 2004, corria perquè d'això ja fa molt de temps, i a més de fer el posgrau i les primeres traduccions, impartia classes d'anglès. Aquesta feina, però amb molt de temps, ha sigut, diguem, la meva feina alimentària, perquè al principi costa fer-se amb una cartera de clients prou, amb suficient i prou forta, com per tenir feina. Però bé, això em va ajudar també, i això veureu quan potser heu de compaginar algunes feines, tot és experiència, i en aquest cas, a més d'acabar de polir la meva llengua bé i estar en contacte amb l'anglès, em va donar aquesta empenta per obrir-me una miqueta més a la gent, em va ajudar a redicar por, per exemple, per l'en públic. Suposo que sense això el que estic fent avui seria impossible, potser. Bé, com vaig acabar el grau, la Olivia de Miguel Cosdé, ja no sé si l'heu tingut, de fet, no sé si continua ser professora o no, potser no. Va veure el meu interès, li agradava com treballava, i em va passar el contacte d'una editora de planeta, en aquest cas, dels sagilis empresariales. Llavors vaig començar a traduir els meus primers llibres que de fet no eren literaris, sinó editorials, i eren manuals de gestió, llibres d'innovació a l'empresa, i bueno, etcètera. Ara potser pensareu, ah, tenia padrina, algú l'ha vantxofallar. Bé, jo d'això em prefereixo dir-ne contacte. Penseu que ningú no us donarà feina, només perquè algú es recomani i ja teniu, diguem, el lloc assegurat. Però és important fer contactes, tenir contactes. Coneix a gent, també ho has de tenir sort. No ho descartem, moltes vegades diem, heu de treballar molt, heu de conèixer gent, però també està al que et factor sort. El fet d'estar en un lloc i en el moment que toca. Quan és el moment que toca, no se sap, sinó suposo que tot seria més fàcil. Potser aquell currículum que en veu ara no el responen fins al març, o ha passat un any, això a mi m'ha passat. De fet, un dels meus primers i millors clients va trigar, diguem, un any a contestar el meu correu. Això veureu que us passarà molt, també. També ajuda molt, això que us deia, que tothom sàpiga que sou traductors, és a dir, algú potser coneix algú que coneix algun altre, que necessita una tradució i potser necessita fer això, un document per fer uns estudis, el que sigui, o potser té una productora audiovisual i necessita algú per un petit documental, és imprescindible que tothom sàpiga que us dediqueu a la tradució, a la correcció, als serveis linguístics, etcètera. Encara que sigui aquesta tieta que només veieu als dies de Nadal. És importantíssim. Jo tampoc no vaig sortir de la carrera traduint perfectament. Passava algunes proves, d'altres no, però algunes agències m'anaven enviant en càrrecs i d'això també una va polint les seves eines. Sí que és veritat que ja no és com aquest embolcall de l'empresa, de la universitat, que et retorna el text amb correcció, sinó que ve un se l'espavilar i moltes vegades, si no diuen res, potser dius, ho podria haver fet una miqueta millor. Però com tot, és pràctica. Què més? M'he posat nerviosa. De tot se n'aprèn, de tot se n'aprèn. Se n'aprèn dels errors, se n'aprèn també, per exemple, una cosa que faig molt i que estic convençuda que feu vosaltres també, que esteu veient, per exemple, una pel·lícula i veieu un subtítol i dius, això, com ha de ser l'original o la veieu doblada. Aquí hi ha un joc de paraules que potser i està molt bé perquè de tot se n'aprèn i ja podeu aprendre d'altres companys, o llegiu potser traduccions. És important que ho seguiu formant sempre. Parlant de que tot se n'aprèn, trobareu pedretes al camí, pedres més grans i fins i tot roques. I tot forma part del procés. I us vull explicar, bé, això, que és tan éc dutat, perquè és una cosa que ens pot passar a tots i, bueno, com a mínim, tenir una miqueta a l'avís. Mireu, el primer any d'autònoma em va arribar una encarra, com 23 de desembre. Era la traducció d'un follet del castellà al català per una cadena de centres de bellesa. I tot venia per una agència més de granada. La feina total era d'uns 30 a 35 euros, molt poquet. Eren dades molt especials, semblava un text facilet, i potser no hi vaig posar tota la cura que hi hauria d'haver posat. Em van passar per uns petits errors i em vaig equivocar en la traducció d'una planta medicinal. Encara que això, vaig saber el dia D. El dia D, el tràgic dia D va ser el dia que la gent se'n va trucar per dir, mira, s'ha encaixat. S'ha encaixat i resulta que això havia d'anar imprés, en imprés no sé quants follets i clar, és que tu has fet la traducció, no? Em vaig repassar la feina, això és important. És important que sigueu conscients de la feina que heu fet, que sigueu sincès amb la vostra feina. Vaig dir el que estava malament, el que no, vaig assumir la meva part de culpa. Al final vam arribar a un acord i vaig haver de pagar una petita part de la impressió. El millor va ser que aquesta agència, temps després, em va escriure perquè seguís col·laborant amb ells. Jo que pensava que ho feia, vam ho rendo. Evidentment els vaig dir que no. I això també és important. Amb el pas del temps també paga la pena que decidiu amb qui voleu treballar. Amb qui us compensa treballar. Però això ja en parlarem més endavant. També us dic que la lliçó d'aquesta història és que no us ha de subestimar mai cap feina, per petita que sigui o per fàcil que sembli. Després d'això vaig estar una setmana sense acceptar res. Pensava, i si fico la pot amb una cosa més greu. Llavors també treballava per una agència que em passava informes d'accidents, de l'alemany, el castellà. Normalment eren informes d'aquests turístics de turistes que van a Mallorca, per exemple, i s'estiguen contra un vidre perquè no han vist el cercle vermell, per exemple. I, clar, pensava, si fico la pot amb una cosa mèdica, els que us vulgueu dedicar potser a la traducció mèdica, sabeu que un error realment pot costar fins i tot una vida. Doncs això, vaig estar molt malament durant un temps. Però em vaig adonar que això havia de seguir. És a dir, la vostra carrera professional no es pot mantenir només en els mal moments, sinó que hem de seguir endavant. Passaran moltes més coses durant la vostra vida professional. Hi haurà mal moments, esclar, coses que potser no expliquem a ningú, que no publiquem a les xarxes, oi? Segurament no diem que no hem passat una prova de traducció o que no hem lliurat a temps un text del client i que s'han enfadat, que se'ns ha oblidat un lliurement i hem d'estar la nit anterior picant tecla per esmanar aquest error o que hem entregat alguna cosa mitges perquè no hem vist que hi havia més pestanyetes a l'èxtel. Tot això passa i ens passa tots els que portem menys, els que portem més anys. Però també us passaran coses meravelloses, clients que us feliciten o fins i tot us apujen la tarifa, no és un unicorn, és veritat, autors que us posen els crèdits del seu segon llibre perquè saben que tu has traduit el primer. En càrrecs de traducció que ajuden els més desfavorits, feines interpretació, com tenim ara mateix, que ajuden els participants a entendre'ns i etcètera. Veureu però que aquest procés d'aprenentatge, com us he avançat i sé que insisteixo molt en això, no s'acaba mai. Després de 12 anys jo encara me'n canso els dits amb algun projecte. Dic que sí, quan vaig a tope i tot i així, no ho accepto. O tinc por potser de demanar una miqueta més de tarifa però tot és procés d'aquest aprenentatge. Però si el que us dic que avui es pot ajudar una cosa, només us vull dir que sigueu vosaltres mateixos sempre, que sigueu sincés amb vosaltres i els vostres clients i amb la feina que podeu assumir. Us diré que treballeu de valent, que sigueu actius, però que no es compareu amb ningú tampoc, perquè vosaltres sou vosaltres i les vostres circumstàncies, que una prova de traducció no s'ho parada no us animi, com en el rasca i guanya, s'ha de seguir jugant, s'ha de seguir endavant. A la vida professional hi ha moments bons i dolents, dies tranquils i nits curtes per arribar a un llibrament. Però també vull que segueu conscients que no tradueu pas pitjor per no traduir un best-seller o l'última pel·lícula que surta a la cartallera. Així tot convindria a tenir en compte que la traducció és una mà exigent, sobretot si sou autònoms, ho veureu. En aquest cas, heu de ser traductors, gestors de projectes, contables a l'hora, responsables de mà que tingui de les xarxes socials. Que ser els amos del vostre temps, això també és important, pot ser un parany i que moltes vegades li acabem dedicant molt més temps. I si em permeteu un consell, un consell de mà ara, és que segueu bons companys també, que segueu amables amb els que us envolten, encara que sigui virtualment. Va bé tenir un grup de gent que sumi, que no resti, companys en qui pugueu confiar. Per què us dic això? Una altra manera de començar és fer empinyes amb altres companys, ja sigui de la vostra promoció o d'altres. Abans us comentava que ser autònom és un arma de doble tall. Això que no tenim caps, que no tenim jef, és mentida, som el nostre propi cap, i de vegades podem ser massa dus amb nosaltres mateixos. Encara que ens costi organitzar-nos i dediquem més hores de les necessàries, sí que podem triar amb qui volem treballar. El principi costa més, evidentment, tenir l'oportunitat de traduir i d'adquirir experiència. Però amb el temps, convé revisar amb qui us interessa més seguir col·laborant. Jo també vaig començar traduint per 4 cèntims, la paraula. Per això, quan alguns diem que comenceu, que intenteu començar amb una tarifa més alta, perquè costa pujar-la, és ben cert. De fet, hi ha qui diu que no s'aconsegueix mai pujar la tarifa, sinó que un canvia de clients, i potser també té part de raó. Entenc que quan comenceu costa més. No teniu tantes opcions per escollir, no val la pena que ho tingueu present. Tarifes i condicions a banda el tracta un cop més també és important. Treballem i som persones, no som robots, sense ànima. Recordo que la majoria dels meus clients van ser molt comprensius quan el meu pare va estar a punt de morir fa uns anys. Havíem d'anar a l'hospital, a la correcuita, hi va haver molts imprevistos, oi? Tenia projectes a mitges que van haver de ser resignats, o que van quedar una miqueta a l'aire. Però després, aquesta gent, aquests clients, van seguir allà. Com passa amb els moments, amb els amics? És en els moments on veus la qualitat, la qualitat humana, i te n'adones si val la pena o no treballar per segons qui. I amb el temps, veureu que prioritzar és avantajós. Treballar-ho més tranquils i, per tant, molt millor, sabent que el client tal, o qual, paga bé a temps i que és flexible si teniu cap imprevist. I si em permeteu donar-vos uns últims consells per aquesta nova etapa que en seteu ara, primer no deixeu de formar-vos. Feu qualsevol curs que us interessi, encara que no estigui directament relacionat amb la vostra feina. Potser un dia us tocarà traduir, per exemple, o revisar una sèrie policia que, i agraireu tenir experiència amb el llenguatge jurídic. En relació amb això, cuideu molt les amistats, també fora del vostre àmbit, sanitàries, cuineres, enginyeres. Mai no se sap quan necessites ajudar de primera mà per fer la feina. Jo recordo un encàrrec que em va bé d'ajudar una mica, que era enginyer amb agrònom, perquè jo no tenia ni idea de vaques, no? Així que va molt bé tenir sempre aquests glossaris humans a la prop. Ducteu sempre de tot, sempre. Les cicles porten punts, aquest dia crític ara toca o no toca. Consulteu tot sempre, no feu com jo amb aquella herba medicinal. Reconcilia-vos, també, amb l'ordinador. Les macros, les traceres atacades, de vegades una mica empipadores, però es facilitarà molt la feina en el futur. I si sabeu picar més de dos dits, millor. En definitiva, imagino com ho sentiu avui i us entenc. Teniu davant vostra un camí ple de dubtes, d'incertesa, d'inseguretat i de por, que no tot és de color de rosa, però no deixeu que us ho pintin tan poc negre com el carbó. Que com tota la vida, si realment us voleu dedicar la tradució, la correcció, oferir serveis lingüístics, haureu de treballar de valent, però procureu no desanimar-vos perquè aquesta professió val la pena. I m'agradaria acabar amb aquest fragment de la genet Winterson traduït per la Dolors Odina. El mapa té més d'una ruta, més d'un destí. El mapa, que és el jo que es desplega, no porta cap lloc concret. La flecha que diu ets aquí és la primera coordenada. Hi ha moltes coses que no pots canviar quan ets petit, però pots preparar la maleta pel viatge. I jo us desitjo a tots un viatge apassionant a la vostra vida professional. Moltes gràcies a la Xerezade per la seva lliçó de graduació. I moltes gràcies també al cor de la UPF i a la seva directora, la Ida Vera, que han interpretat el perbrenent de Beach Boys. I ara sí, ara arriba aquell moment tan emocionant que esteu esperant en aquesta sessió. Seran lliurats els diplomes comemòlids que es poden fer a les xarxes. En aquesta sessió seran lliurats els diplomes commemoratius als graduats i a les graduades de les promocions 2020 i 2021 de la Facultat de Traducció i Ciències del Llenguatge. Com sabeu, aquest any hem d'habitar al màxim els contactes interpersonals per prevenir els riscos de transmissió de la Covid. Per aquest motiu, us lliuraran el diploma a peu de senari. I quan pugeu aquí, reo el reconeixement de les autoritats, s'ha d'habitar al màxim l'encaixement de mans i qualsevol altre contacte físic, aquest any toca així. Això no treu que les autoritats, els vostres companys i companyes i segurament també tots els familiars i els amics que us estan seguint per internet us aplaudiran energicament com us mereixeu i aquí entre vosaltres segur que també ho fareu tal com us mereixeu. I per cert, aquella càmera d'allà, quan pugeu i teniu la càmera, aquella és la vostra. Per tant, si mireu cap allà i podeu saludar totes les persones que us estan seguint i veient i que segur que us estan encorajant i aplaudint, per tant, aquella d'allà és la vostra càmera. I fet aquests aclariments, sí que demanarem que pugin d'amunt de l'escenari. En Sergi Torné, que és el vicerector d'ordenació acadèmica. També l'Elisenda Bernal, que és director del Departament de Traducció i Ciències del Llanguatge i la Marta Marfany, que és vice de gana de la Facultat de Traducció, Ciències del Llanguatge. Veig que esteu entrenats amb els aplaudiments. No hem de patir, veig que molt bé. M'agrad que sigui la primera sessió del dematí. N'hi heu en força, que això no de caigui, d'acord? Que depèn de vosaltres. I ara, si ho sembla, començarem pel grau de traducció i interpretació i primer de tot pujaran al escenari els graduats i graduades, el que dèiem, en traducció i interpretació de la promoció 2020. Que són? Esteu a punt? Sí. Nervis? Una mica, no. Vinga, la Bárbara Aguilo Jaume, la Lídia Arroyo Porroy, L'Eva Azlór Maza, l'Anna Barrucalverdún, l'Èlia Batanés Pla de Llorens, Montse Berlanga Ramiro, i aneu mirant la càmera, aneu saludant, eh? La Marta Blanco González, la Lourdes Blanquez Pulido, molt bé, molt bé. La Valentina Verónica Briceno Castello, l'Àngel Castelló Marín, la Lídia Clavijo Padilla, en Jordi de la Vega Puig. Molt bé, t'has portat la claca, eh? Jordi, la Julieta Andrea Delgado Díez, la Miria Melalami Miroudi, la Laura Flores Rigabert, la Judit Garcia Méndez, l'Olga Gómez Valdús, la Florencia Gutiérrez Borac, l'Andrea Hernández Padilla, no estan decaient, no els aplaudiments, a veure, a veure, la Clara Hidalgo Batlló, la Maritxell Jordà Nicolau, la Amanda López de Araujo, l'Aina Marqués Hernández, la Laura Maria Martínez Casanya, la Maria Medrano Espelta, l'Isaura Montull Fargues, la Yolanda Moreno Arran, l'Elisenda Murral Campraciós, l'Anna Moixí Bertrullí, us han de sentir de l'altre costat del pati Jaume I, a veure, la Maria París Moliner, en Víctor Pedro Gaya, la Joana Pena Tarradellas, la Irene Piqueres Anton, la Paula Yelén Prieto Mantinyán, la Susana Pujoli Clivellé, la Claudia Quinyones Ruiz, l'Ilia Volkov Shukurov, l'Anna Sogas Linares, la Claudia Soto Ibáñez, la Maria Vara Viruel, i l'Alba Vázquez Ocanya, en hora bona. Molt bé, hem fet la promoció del 2020, i ara cridarem els nous graduats i graduades en traducció i interpretació de la promoció 2021. Nervis? Vosaltres també? Una mica? No. Ells que ja ho han passat, que no n'hi ha per tant. Vinga. Isabel Margarita Abrines Ramis, Raquel Acevedo Parra, Andrea Aguilari-Marzo, Helena Elviola-Vila, Mireia Alterriva-Parecollx, Marina Amargan-Casals, Marc Andreu Calbet, Maria Aragon-González, no us oblideu de la càmera, eh? Maria Aranda-Aranda, Melania Arango-Giraldo, Iria Baltari-Martínez, Mireia Bassa-Irebollo, Elisa Maria Belinchón-Polei, Marina Bounet-Vosque, Viscà Victor Vosque-Gala, Ana Bosom-Antolin, A veure aquests aplaudiments, a veure, a veure. Maria Cristina Cabrero Clariso. Sí, sí, sí, sí, el temps que necessites. Un fort aplaudiment. Sí? Jessica Cañete Vega, Bruno Cano y Cerbero, Ivan Castelló Marín, Lorena Cepero Leyva, Nerea Collado Munkada, Aida Colón Navarro, Josué Costa, Maria Cullerés-Torrent, Un fort aplaudiment, a veure, a veure. Aquestes mans, Audal de Llorenç Cabrer, Laura de Bers Cantero, Gianluca Diaz-Ponzi, Paula Fernández Almagro, Claudia Fernández Morenas, Emilia Ferreandreu, Laura Ferrepadrosa, Aurora Ferro Ifalgueres, Giulia Filimón, Ana Maria Flores-Pabón, Núria Foguet-Civit, Oriana Gallastegui-Rey, Marc Gil-Rico, Ana Cynthia Jiménez-Martín, Marc Gómez-Berlanga, Un aplaudiment fort, Aida Hernández Guardia, Roc Humet Vidal, Helena Judes Rodríguez, Rujé Lazaras Gómez, Marina Lladó Pérez, Gayatri López, Andrea López Ros, Llué Marquez Jara, Mireia Martínez-Ngili, Núria Mascarotriay, Maritxell Membriveño, Laura Molina-Robles, als Allalfons, a veure, a veure, Sandra Montero González, Irene Moreno-Padial, Cristina Murcia-Mila, Núria Olivea Alvarez, Laura Ulleas-Nar. Penseu en la càmera, eh, que us estan mirant. Fabiana Palacio Flores, Sara Palmer Juan, Laura Perez-Jorba, Emma Pascual Soler, Ui, el Jordi encara no ha cridat. No t'he cridat encara. Ara sí, va. Jordi Pérez-Urquizo, Daniel Alfredo Rives Herrera, Claudia Roca Descarrega, Maritxell Roca Prat, Marina Núria Rodríguez Arraduà, Marta Rosa Pinto, Marta Rosillo Moya, Cristina Saez Xorro, Julia Salas Flores, Neus Salvador Garriga, Cristina San Pietro Gutiérrez, Laura Sánchez Imoran, no hi és. Laura Sánchez Imoran, no hi és. Claudia Sánchez Dilieto, Carla San Juan Guinda, Maritxell Torres Isoreda, Xavier Torres Herrera. Va, els últims de la llista, però rebreu els aplaudiments, tope. Ja veureu. Estafania Tudela Llorens, Albert Vega Ortega, Neus Vila Jiménez, Mónica Vladimirova, Blamdimirova. Molt bé. Carlos Andrés Famora Vermudez, un fort aplaudiment per tots vosaltres. Ben fort, ben fort, ben fort. A veure, a veure. Molt bé, i veig que ja s'estan preparant, aquí a la meva dreta, continuem pel grau en llengües aplicades, i primer farem com abans. Cridarem a l'escenari els graduats i graduades en llengües aplicades de la promoció 2020, que ja els tenim a punt. Sí? Vinga. Iman Asanay, Miriam Carbó Meix, Lorena Chicharro Gavaldà, Irene Cribillés Oritz, Carlota Dimichele, Adriana Enrique Díaz, Joel Espejo Alvarez. Carai, el Joel, té les fans a primera fila. Alexandre Frutos Antic, Julia Fumaz-Gaza, Raquel García Guayo, Paul García García. Penseu amb la càmera, eh? Paloma a la Puza Fernández, Marc Lavado Serra, Marina Llósit, Aina Losada Brunet, Judit Martínez i Marcinyac, Alexandre Pérez Iballejo, Ana Pérez Izquierdo, Núria Pinyol Segura, Javier Ponce López, Antonio Marcel Riera Llull, Oscar Augusto Ribero Ortega, Núria Rujetriay, Ana Xiao Ruiz Blanco, Julia Sagales Marinas, Pau Trescastro Rodríguez, en Pau també porta els seus fans, Claudia Vallecicospino, Miguel Vázquez Sanchis, i Marc Fabregat Riesco. Un fort aplaudiment a veure els alfons i els de davant. Vinga, a continuació cridarem els nous graduats i graduades en llengües aplicades de la promessió d'en Guany 2021, que són... Alcalde Granado, Paula Caminero Fernández, Ana Campas Gasull, Daris Bel Correa Padrón, Marc Vicenç de Los Santos Juanes García, de Unidó, que llarg. Paula Escobar Escobar, Cristina Fernández Ruiz, Eva Florença Villacampa, Maria Jiménez Bustos, Georgina Graspérez, Ferran Arojironés. Ui, ui, ui, aquí veig gent que no aplaudeja. A veure, a veure. Ferran Arojironés, Julia Mariscot Puigdemont, Alba Mojovallés, Irene Morales Rodríguez, Nerea Olivepallás, Aida Paz Y Villanueva, Mireia Pujol Bruné, Sara Ramble Jordi, Berta Ralaz Molins, Mireia Romero D'Orgin, Núria Serra Aguilar, Raquel Serrano López, Jana Sorroca Ivernils, Judit Terratz Carballada, Irene Eurós Marquez, Un fort aplaudiment! I ara acabarem el lliurement de diplomes i la desfilada amb el doble grau en traducció a interpretació i llengües aplicades. I aquest cop us demano un aplaudiment molt especial, perquè pujaran a l'escenari la primera promoció de graduats i graduades d'aquest grau, la promoció 2021, per tant, en hora bona. Esteu a punt? Va, tots no esteu nerviosos? Una mica? No? Vem més com que som menys. Es veuen més. Vinga, Maria Edmélla Severiano, Irene Baucells de la Penya. Penseu a mirar la càmera, eh? Laia Bosco-Liver, Paula Bruguet-Sidera, Dominica Kinga-Genus, i Joana Marie-Marie. Ara sí, eh? Aquí. I l'altra cantó del pati de Jaume I, un fort aplaudiment per tots vosaltres. I fins aquí el lliurement de diplomes comemoratius de tots els graduats i a totes les graduades. Agraïm la presència a l'escenari de Sergi Torné, el vice-rector d'Ordenació Acadèmica, de l'Elisenda Bernals, el director del Departament de Traducció i Ciències del Llanguatge i de Marta Marfany, vice de gana de la Facultat de Traducció i Ciències del Llanguatge. Un aplaudiment ben fort. I ara és l'hora dels parlaments, dels graduats i graduades, de vosaltres, que dar-se'n unes paraules a tots els seus companys, els familiars, els amics i professors en nom i representació de les promocions 2020-2021. I primer de tots els presentos són en Jordi de la Vega, Puig i l'Albert Vega-Ortega, graduats en traducció i interpretació, l'Anaxia o Ruiz Blanco i la Nerea Olive Pallàs, graduades en llengües aplicades i la Joana Marie-Marie, del doble grau en traducció i interpretació i llengües aplicades, quan vulgueu. Bé, bon dia a tothom, professorat, autoritats, companys i companyes de l'Universitat Pumpeu-Fabra. En primer lloc, tant l'Albert com jo, volem donar les gràcies a l'equip del De Ganat per haver comptat amb nosaltres per fer aquest petit parlament. Per nosaltres és tot un honor per fer aquest petit comiat. Pel que fa a la promoció 2020, la qual represento, ja fa més d'un any que vam acabar el grau i per això per a molts de nosaltres avui és un dia especial, perquè també som aquí per retrobar-nos. Després d'un any en què els nostres camins han seguit camins molt diferents. Som una promoció marcada, sense dubte, per la pandèmia de la Covid-19. Van ser 4 anys de sacrifici, de treball, d'esforç, però mai oblidarem l'últim període, l'últim trimestre, com sabeu, el vam haver de passar des de casa. No vam posar a fer aquesta etapa, com ens hauria agradat, però de ben segur avui som tots aquí, tots plegats, per celebrar aquesta petita graduació. Pel que fa a la promoció 2021, avui celebrem el final d'un recorregut, d'un projecte que va començar ara fa 4 anys. Quan no sabíem ni què era una crida, quan el temps lliure encara no era una femèrida i en definitiva, quan eren una mica més ingenus, però amb una mica menys sabis. Si haguéssim de definir aquests 4 anys amb una única paraula, és ben bé que no ens en sortiríem. Són 4 anys d'experiències, unes bones i uns altres potser no tant, però ja se sap, tota pedra fa paret. Ens en portem els coneixements i habilitats adquirides durant la carrera, com ara la capacitat que després de tants discursos usurals, ja no ens tremoli la veu quan hem de parlar en públic, no te mental, però va no superada, per descontar les amistats que han nascut i que ens han fet costat durant aquest període, i no em refereixo a l'últim mòdo al Dipela, i també les experiències viscudes a la facultat, com aquells migdies en calçant breus instants de serenitat a l'Augutember. I malgrat que l'any passat se'ns va presentar un Covidat, no desitjat que no cal dir que ens va obligar a replantejar gran part de les nostres vides, especialment la universitària, la perseverança, la disciplina i el sacrifici han estat les nostres bales d'argent per fer front a aquest antagonista. Però això no és la píleg d'aquesta història. Si bé les nostres fites no ens duran a construir camins, en la iràcua ets a l'espai, o a salvar vides, sí que rigirem pons que coneixin persones i cultures. Farem volar la nostra creditat, envers les lletres, i mantindrem la vida amb vida, el patrimoni més important de qualsevol és a Roma, la seva llengua. Ens som els custodis, els seus transmissors i els encarregats que mai no es perdi. Així, doncs, ara, ens atem una nova etapa en prendrem el relleu en solitari. Aquesta és la nostra història. Gràcies, doncs, de tot cor, a tots els que avui sou aquí, formant part d'aquesta graduació. Gràcies també a tots els que volíeu ser aquí, però per un motiu o un altre no ho puc fer. Avui és la festa a tots els graduats, tant els que som aquí com els que ens veieu des de casa. Finalment, no volem finalitzar aquest discurs sense donar les gràcies amb majúscula a tots els professors i professors que, en algun moment o un altre, s'han creuat en el nostre camí. Gràcies als que sou aquí, gràcies als que ens veieu des de casa i també gràcies als que, malauradament, no ho puc ser aquí avui, però de ben segur que us hauria agradat. Menció especial, el nostre estimadíssim, Bernat Cormán, que avui també forma part, doncs gràcies, Bernat, perquè avui també formes part d'aquesta petita festa. Gràcies a tothom i visc a la Pumpeu. Hola, bon dia. Bé, primer de tot, ens agradaria donar-vos la benvinguda a totes les persones que esteu aquí o, bé, seguir-nos també en línia. Ho hem aconseguit. Ho hem aconseguit, gent. Hem tingut graduació. Qui hauria dit que després dels dos últims anys que hem passat, avui seríem aquí. Dues promocions de llengües aplicades graduant-nos. Estem segures que, amb la mateixa emoció que teníem de poder celebrar un acte com el d'avui, avui es tracta d'emocions barrejades. D'una banda, l'emoció del retrobament després de tant de temps, i, pràcticament, un any i mig, que per a unes nosaltres, doncs... Ui... Doncs això d'un any i mig. I, d'altra banda, la sensació de l'acomiat. Un acomiat, una etapa que per molt estranya que ens hagi resultat ser, és una etapa que recordarem sempre. Ja sigui per la gent que hem conegut o per les birres del migdia, a la plaça Beutemberg, o per als cafès de la cafeteria, que han sigut també molts. O també les classes a l'hora de dinar, els tapers rescalfats, el matadero, o els seminaris a dos quarts de nou del vespre. Les UPF-M's, que han sigut poques, o el privilegi de saber que som l'única facultat de tota la Pumpeufabra, que pot marxar dues vegades. El que havia a la fi no són tan pringats. Així doncs, ens reunim avui aquí amb l'objectiu de poder tancar aquests últims quatre o cinc anys de la manera que es mereixen. Aquests terres d'anys no han estat fàcils, i de ben segur no han estat com ens els imaginàvem. L'últim curs acostuma a ser aquell que més volem esprimer, fer tot allò que ens ha quedat per fer, perquè sempre diem, ja ho farem, ens queden molt temps encara, però de vegades, o d'un dia per l'altre gaire bé, se'ns presenten unes parets que no esperàvem gens que ens l'esperàvem amb una pandèmia, qui no para més gruixuda. Amb una mica de sort, i amb una mica de retard, però avui som aquí, dient adeu a aquesta etapa tan bonica que hem pogut gaudir tots i totes juntes. Sembla que fes 4 anys que entraven per les portes de la universitat, però ja en fa 4 anys. El nostre grau és un dels més petits, però ja ho diuen, que el pot petit ja la bona confitura. I aquí estem, dues petites famílies de linguistes que hem tingut la sort de coincidir els uns amb els altres. I ara arriba aquell moment que tant acostuma a costar, prendre noves decisions, iniciar un nou camí, ara arriba l'hora de la veritat. Els adeus no són fàcils, però estem segures que ens esperen molts trens als que pujar, i que algun dia els nostres camins potser es tornaran a creuar. Enhorabona a tots i a totes i moltes gràcies per la vostra atenció. Ja no. Hola a tothom, bon dia. Gràcies als graduats i els professors i també els pares, mares, famílies i amics i els que heu pogut venir i els que ens relleves de casa i voldríem que fossin aquí. Gràcies a tots per la paciència, per acompanyar-nos i per donar-nos suport durant aquests anys. En primer lloc, voldria donar-ne l'anora bona als meus companys que també s'agraduen avui. Després de 5 anys, sent els conillets d'indies del doble grau en traducció i interpretació de llengües aplicades, ens graduem, perquè clar, som la primera promoció en fer aquest doble grau i això no ho pot dir tothom. Han set, cinc anys, que no sabria ben bé com descriure, però que no canviaria per res. Hem estat 5 anys passant hores entre l'agut i enverquilòries, abraçant cares de desconeguts, cares han convertit en persones imprescindibles, esperant sensors eterns que no arribaven mai per no haver de pujar a peu fins a la quarta planta. Em prenen aventures noves, com l'Irasmus, anant als dimecres d'arrat o els dijous a polo, escalfant carmanyoles als micrones i moltes altres coses, però no ens enganyem. Hem estat 5 anys de feina i esforç d'intentar ser la millor versió de nosaltres mateixos, destreçar-nos durant la setmana nou i de començar a escriure el camí que ens ha portat aquí avui. Han set, cinc anys d'aprenentatge i creixement, no només acadèmics, sinó que també personal. Hem rigut i hem plorat, hem gaudit i ens hem atabalat, però la gràcia ha estat en trobar l'equilibri que ha fet que aquests 5 anys siguin inoblidables. També vull aprofitar per felicitar els meus companys i professors per haver suprat aquest de recurs, ja que les classes telemàtiques i la semipresencialitat no serien fàcil, però entre tots hem sabut adaptar-nos. Sabem que és la millor manera d'acabar aquests 5 anys, però hauríem d'estar orgullosos d'haver-ho aconseguit. Avui som aquí per acomiadar aquesta etapa de la nostra vida, però també comencem una de nova i us desitjo molta sort i encerts en aquesta aventura que ara comencem. Moltes gràcies. Moltes gràcies, Jordi i Albert. En això aniré a Joana. M'agrada els nervis. Us ha sortit fantàstic. I aquestes paraules segur que representen els sentiments de tots vosaltres. Però hi ha més persones que us volen felicitar per la vostra graduació. Es voleu veure? Quins teniu una mostra? Graduades, graduats, famílies, professorat, personal de gestió, la data d'avui és una data molt esperada i desitjada per tothom. En primer lloc, per la promoció 2021. Aquest grup us gradeu avui després de superar un cos mercat per les dificultats d'estudiar, aprendre i desenvolupar la vostra vida acadèmica en temps de pandèmia. A l'OPF ens hem adaptat a aquest nou escenari i, gràcies a la vostra col·laboració, hem pogut mantenir els campos de la Universitat com Espai Segurs. Però la data d'avui és també molt desitjada per la promoció 2020. També resilient a aquesta situació tan complexa. Finalment, podem celebrar la vostra graduació de manera presencial. Enhorabona, doncs, aquestes dues promocions i una salutació cordial per a familiars i amics i amigues. L'acte d'avui és també per a vosaltres i, de ben segur, sou darrere la pantalla donant suport als nous graduats i graduades. Aquest curs us gradeu 2087 estudiants de grau de la promoció 2020 i 2012 estudiants de la promoció 2021. Si el fet de graduar-se ja és maritori per si mateix, fer-ho en època de pandèmia amb totes les dificultats que això implica és una gran fita i ens anem de sentir tots i totes molt orgullosos. És en els moments de crisi on aprendre i formar-se és més necessari que mai. I si alguna cosa ens ha ensenyat aquests dos darrers anys és que el coneixement és el millor pla de contingència. Ara encareu una altra repte i és en dins arbos en el mercat laboral, que és tan incert, complex i volàtil, com ho pot ser la pandèmia. A l'UPF us hem donat les eines necessàries per fer front a aquests reptes futurs. La nostra missió és formar bons i bones professionals, però també persones responsables i compromeses, que promueguin la innovació i la transformació social en la seva tasca diària. Avui passeu a formar part de la Comunitat d'alumni i es deveniu embaixadors i embaixadores d'una universitat que, a través de la seva recerca, transferència i transmissió de coneixement a les aules, vol impactar i contribuir a la millora del benestar de les persones i del planeta. Esperem i desitgem que porteu aquesta ensenya amb orgull i feu vostres els valors socials, medi ambientals i de compromís amb la cultura que impregnen la nostra institució. També volem pensar que el vostre camí i relació amb l'UPF no acaba després de l'acte d'avui. Volem continuar sabent de vosaltres, dels vostres projectes i les vostres inquietuds. I qui sap potser retrobar-nos en un futur com estudiants d'un altre programa o com a docents. Us volem felicitar de nou per la vostra agredidació i recordar-vos que l'UPF és casa vostra. Sempre hi sereu benvinguts i benvingudes i sempre us farem costat. Els vostres triomfs i èxits són també els nostres i sempre els viurem amb orgull. Felicitats, moltes gràcies per confiar en la nostra universitat i fins aviat. Una salutació al rector i a tota la comunitat universitària i enhorabona a tots vosaltres graduats i graduades en nom del Consell Social de l'Universitat Pompeu Fabra. Amb cada nova promoció que s'incorpora el deixit productiu, l'Universitat Pompeu Fabra rendeix comptes de la seva feina. Vosaltres, com a ciutadans, també ho veureu de fer. Heu tingut el privilegi de poder gaudir d'un ensenyament públic i de qualitat. Tinguem present la necessitat de retornar a la societat això que heu rebut, com també, contribuir al desenvolupament de la universitat perquè pugui seguir fent aquesta tasca amb qualitat i amb els mitjans necessaris per a properes generacions. Sou al final d'una primera etapa d'un llarg viatge. Portareu amb vosaltres l'emprente del que heu après aquí i no parlo només del coneixement. Si no parlo d'actituds davant la vida, parlo de mantenir la fam per aprendre, de ser curiosos i crítics, de viure amb responsabilitat i ètica, de no perdre mai la passió per viure. Com deia Albert Einstein, la imaginació és molt més important que el coneixement perquè el coneixement es limita el que sabem i el que entenem, mentre que l'imaginació ens obre el món se'n sé a tot allò que podem arribar a conèixer i entendre. La nostra societat necessita més que mai ciutadans amb imaginació i espirit crític, que defugin el fenetisme, que sàpiguen pensar i tinguin la passió per canviar el món. Contem en tots vosaltres, no oblideu mai. Moltes felicitats a tots i a totes. Hola, no sé si vosaltres us passa, però jo penso si fa quatre dies que érem junts a classe que vam començar i ara ja us heu graduat. Moltes felicitats, com a la gana de la Facultat de Traducció i Ciències del Lleguatge, us desitjo molta sort en aquesta nova etapa. A reveure. Des del saco us volem agrair tots aquests cursos que ens heu fet, emocionar amb les vostres actuacions, ser una universitat més solidària, gaudir de les victòries esportives i argumentar i convenç-ho. Molta sort i esperem poder compartir amb vosaltres tot això i molt més. Un, dos, tres, pumpeu! Nois, nois, gaudiu molt del final d'aquesta etapa i que no us falti la il·lusió per encarar el futur. Recordeu, l'educació és la via per millorar el món i ara el món us necessita. Enhorabona i gràcies per deixar-me formar part d'aquest dia. Un abraçada. Bona tòs, hem arribat al moment de les felicitacions. Així que, bé, me siento muy orgullosa de vosotros. Os felicito por el trabajo que habéis hecho y espero que nunca, nunca dejéis de aprender. Hasta luego. Graduades, graduats, ara sí enhorabona. Els darrers dos anys no han estat fàcils, però ho heu aconseguit. Tota la sort del món en la nova etapa. Benvinguts a la família dels alumnios PFA i recordeu que aquesta sempre serà casa vostra. Si us plau, torneu-hi sovint. Fins aviat. Doncs aquest acte ja s'acaba. La Universitat Pumpeu Fabre agraeix la vostra assistència i d'una manera especial a vosaltres, els quina heu estat protagonistes, els graduats i graduades de les promocions 2020 i 2021. Ens acomidem també dels familiars i dels amics, els que heu vingut al campus i també els que ens heu seguit la retransmissió de l'acte des de casa o a través de les xarxes socials. I acabarem, com s'han d'acabar aquests actes, amb l'Imna Universitària, el Gaudi Amos i Guitur, que interpretarà el cor de la UPF, dirigit per Aida Vera. I quan acabi l'Imna, els graduats i les graduades, podeu anar al pati Jaume I, o ens trobareu amb els familiars i els amics i on esteu convidats a una copa d'acaba per celebrar la vostra nova condició de l'Umni de la Universitat Pumpeu Fabre. Ara sí, hem arribat al final. Molt bon dia a tothom, fins a una altra ocasió. I gaudem-nos i Guitur. I gaudem-nos.