 Rigtig hjertelig velkommen alle sammen, velkommen til studerende, velkommen til medarbejdere, velkommen til Aarhus Universitets venner og samarbejdspartner, og naturligvis en særlig velkomst til vores minister, Tommy Alers. Du har kun været minister i ret kort tid, men du har allerede besøgt Aarhus Universitet flere gange, og det sætter vi rigtig stor pris på. Så tak fordi du har prioriterede at være med til i dag, ikke bare at fejre vores, være med til vores Aarhusfest, men også fejre vores 90-års fødselsdag. Vi har så også store forventninger til dig, men det kommer tilbage til lige om lidt. Halv femt år første skridt i Aarhus Universitetshistoriet blev træet med invidelsen af universitetsundervisningen i Jylland. Det skete i lavet lokaler på Tekneskole i Nøj-Ale den 11. september 1928. Budgetet var på 33.000 kroner, og ved invidelsen bestod den samlede lærestab af en professor i hva' i filosofi naturligvis. Han havde fire docentere med sig, en i dansk, en i engelsk, en i tysk og en i fransk. I løbet af det første semester var der noget, man op på svimlene 88 studerende. Intressant nok var de 22 eller altså mere end en fjerde del, de var faktisk kvinder. For få år siden sagde vi velkommen til mere end 7.000 nye studerende, og over halvdelen af dem var kvinder, så de var altså i overtalen. På den front går det jo fremad, men 20 procent kvindelige professorer er jo ikke rigtig noget at prelle med endnu 2018. Så kan vi bedre prelle med at have en af verdens smukkeste universitetscamperser, hvor vi er i fuld gang med at tage de næste store skridt. Og vi kan i den grad prelle af at være i et universitet, der formår og leverer kandidater på alle håndefældre, hvor samfundet og erhvervslivet har brug for kandidater med solid, viden og stærke tidsvarende kompetencer. Og i nu forløb i halv fem år, ja, der har Aarhus Universitet bedrevet forskning til gavn for samfundet. Søger i dybet den faste grund. Og nej, det er ikke President Trumps motto. Det er vores søger i dybet den faste grund. Det er vores motto, og det er vildt gammeldags. Tidens trend er overflade, hurtig sparsmål og hurtig i stadig hurtigere svar på stadig mere komplekse emner. På Aarhus Universitet beskreber vi også at være eneste dag på præcis det modsatte. Hvad skal man tro, spørger stadig flere mennesker i en forvirret tid? Men man skal ikke bare tro, man skal også vide. At insistere på viden, på substans, på dybde, det betragter vi som vores fornemmeste opgave. Og det gælder også, når vi betjener myndighederne. Her er der så en udfordring af det, at alt er ikke og kan aldrig være sort vidt, når man går i dybden og tilvejebringer ny viden. Der er usikkerheder, der er afvejninger, der er intervaller, der er på den ene side og på den anden side. Vores opgave er så at være så åbnet som muligt omkring de usikkerheder og gøre usikkerhederne klare for dem, der skal traffe deres beslutninger og basere deres beslutninger på viden. Universitetet og de dygtige medarbejder, de træder det ansvar alvorligt. Ligesom vi træder det satelessent alvorligt, hvis der rejser det mindste spørgsmålstegn ved vores faglige bidrag. Men lad mig som bestyrelsesformand komme med en klar opfordring. Stopp mistænkliggørelsen. Det er sagt lige ud som en tid og lidt fortydeligt, at der er interesse, der er mere optaget af at mistænkliggøre end at acceptere den viden, der tilvejebringes. Mistænkliggere altså er hverken politiker eller er hvervsliv tjent med. Missforstår man ikke. Resultater og premiser er jo ikke guldgivende. Og skal selvfølgelig kunne diskuteres. Det er helt legitimt, og det er ofte nødtigt, at samfundet uden amunitetet bidrager med nyanser og med indsikter. Tak for det. Men forskernes og AUs integritet står og falder selvsagt med, at man ikke ligger under for press hverken ud af til eller ud fra eller inde fra. Og det er uanset, hvor store kontrakter da eventuelt ville kunne være på spil. Vi er ikke et kontolent firma. Det er heldigvis mit klare indtryk, at det nye miljøer og fødvarminister Jacob Ellemann Jensen, og helt sikker på også vores nye forskningsminister, men de forstår det og de forstår 100% arbejdsfordeling mellem forskere og myndigheder. AUs universitet ønsker at række ud mod samfundet. Vi ønsker at bringe vores viden i spil. Og et af de områder vi bestyrelsen lægger meget vægt på her, det er at styrke koppling til erhvervslivet, så vi kan lære af hinanden, så vi sammen kan skabe nye erkendelser, når teori og praksis spiller sammen, og meget gerne os, så der kommer flere startups ud af den viden. Så vi er med til at skabe her på universitetet. Det handler for eksempel vores stor satsning på flere ingenjøer og på at integrere digital viden i vores uddannelse om. Men her har samfundsvidenskaberne og art humanior altså også meget at bøde på, som vores verden, vores fællesskab og vores erhvervsliv i den grad også har brug for. Tiden råber på en mere holistisk tilgang til mennesker og til teknologien og hvad den gør ved os og hvad den gør ved vores demokrati. Er det ikke som om pendul er ved at svinge væk fra den snavere tænkelige nytte maximering? Jeg tror, der er flere grunden til, at der nu i den grad efterspørgelsdannelse. Så kan jeg, som jeg ellers, det er altså blandt her. Jeg og mange andre, jeg er sikker på, har en viss fidus til dig. For passet på, at vi ikke målretter og målstyr de videregående uddannelser ihjel. Der skal også være råd til, og Danmark har råd til at gøre selv som mennesker klogere på de store existentielle spørgsmål. Jeg tror, der har fat i noget meget interessant omkring teknologikum, og jeg håber, det lykkes for dig at komme videre med dit projekt. Der er mange dilemmaer på et moderne universitet. Der er til stedighed nye behov, flere studerende, færre resurser. Der skal hele tiden leveres den ypperste kvalitet. Det kræver en grundighed, som tager en langsomhed, som er i modfase med en hurtig omskiftelig verden. Og så skal vi være et dansk universitet, men samtidig et universitet i verdensklasse. Kær Tommy, hvis jeg, da du blev minister, havde sagt til dig, at et af de første regeringsudspil i din ministersid, ville blive os gerne ned på antallet af engelskråde studerende, så gad jeg vide, hvad du vil have sagt. Nu gætter jeg på, at du vil sige, that's politics, eller på dansk, det er politik. Det forstår vi godt. Vi forstår også godt samfundets interesse i, at dem man giver en gratis videreuddannelse i vedst mulig omfang bag efter bliver og arbejder i det danske samfund. Men den del aligningen kræver altså også, at både det politiske system og af hvervslivet skaber attraktive rammer for, at fastholde mennesker beskæftet i Danmark. Bare at skal ned på antallet af engelskråde studerende, som til os underviser og forskere, det er problematisk, hvis man stadig vil have universiteter i verdensklasse. Det er jo fær nok, hvis man hellere vil være national og se indad, men man må så stå ved, at det har konsekvenser også for Danmark og for industrins placering i verden. Ministeren har flere gange klogt fremheds betydning af at ture fejle. Det gælder vel også i politik. I den ombering så kunne du måske også lige kigge en ekstra gang på de nye regler for udpegning af universitets bestyrelser. Nå skal jeg ikke trække dig med detaljerne, men er altså først et offentligt opslag, plus et indstillingsudvalg, plus et udpegningsudvalg, plus flere møder frem og tilbage mellem disse udvalg. Der er selvfølgelig også ting, vi vil blive endnu bedre til på Aarhus Universitet. Vi er ved blandt andet prioriteret at blive endnu bedre til at kommunikere vores viden og stille den trådighed, så det bliver en del af den offentlige samtale. Vi er i den grad fokuseret på, at aftalerne kan se værdien i de kandidater, vi uddanner. Vi er ved sikre, at manurent set fag og retning ikke kan forlade Aarhus Universitet, uden et solidt kenskab til digitalisering. Og så er vores ambition altså bidragt til, at endnu flere startups kan komme ud af det, der sker her på universitetet. Der vil vi ikke mindst gerne være endnu dygtige at række ud til de små og de mellemsture virksomheder. Og så vil vi både på vores nye campus i alle vores bygninger og i hele vores tilgang vise, at bæredygtighed og verdensmål ikke kun er noget, vi forsker i. Endelig så har vi i bestyrelsen sammen med det meget dygtige og velfungerende universitetsledelse, som vi har, taget hold på en utrolig svær debat. Hvert år forlader superdygtige kandidater vores universitet godt rustet til at gøre en forskel i samfundet. Men den kandidat, der er færdiguddannet i dag, skal altså fungere på arbejdsmarkedet de næste 50 år, over 2.000 og 68. Så det spørgsmål, som vi så småt har taget fatt på, men som vi nu ikke har de færdige svar på, er, skal universitetet i højre grad spille en rolle i forhold til, at alumner kan vente tilbage til universitetet for at blive efteruddannet og opdateret. Varende over at være det moderne universitets rolle og ansvar, når det gælder livslang læring. Det er ikke enkelt at finde svarende på den store udfordring. Med den slags spørgsmål er bare et eksempel på, at verden ændrer sig, og med accelererende hastighed udfordrer verden omkring os universitetet. I gennem 90 år har også universitetet vist, at universitetet evner at omstille sig. Evner at følge med tiden og også evner at komme med løsninger lidt før tiden, netop til tiden, når der er brug for dem. La det fortsat være vores daglige bestribelse.