 Hola, som el David Cuartero, la Montse Bernàus i jo a l'Alba-Mármul i ara us presentarem el treball que hem fet en mercat dins del projecte Autòpia concretament dins l'àmbit del multilingüisme i la diversitat lingüística. Bé, doncs, el objectiu del nostre treball ha estat observar el multilingüisme present al nostre entorn més cotidià i més proper que són les dues ciutats de Terrassa i Tàrrega. A Terrassa està a la provincia Barcelona i té 223.627 habitants i Tàrrega, que està a la provincia de Lleida, amb 17.445 habitants. El que hem fet ha estat observar el barri del centre d'aquesta ciutat, ja que és el nostre entorn més proper, i esperem que passem gairebé cada dia. L'àmbit que hem observat per observar el multilingüisme ha estat els cartells en l'àmbit socioeconòmic, és a dir, els cartells que hi ha als restaurants, als bars, a les botigues, etcètera. Llavors hem centrat la nostra investigació, la nostra observació en tres àmbits concrets. En primer lloc hem volgut observar la legislació lingüística, que és la llei de política lingüística del 1998 aquí Catalunya. En segon lloc, les llengües que els immigrants de les nostres ciutats parlen, ja que no només la població de les nostres ciutats són només per la català i castellà, sinó que hi ha altres llengües presents, i volem observar com hi són presents també en els cartells de l'àmbit socioeconòmic. I en tercer lloc, a l'ús del català, en contraposició amb l'ús del castellà, també als cartells de l'àmbit socioeconòmic. Un cop dit tot això, ens hem plantejat quatre preguntes de recerca per centrar més la nostra observació, i ens hem centrat en quatre preguntes, bàsicament. La primera, si hi ha representació lingüística de les llengües dels immigrants als cartells. En segon lloc, si la llei de política lingüística del 1998 realment es compleix en tots els locals. En tercer lloc, si hi ha quan s'utilitza més d'una llengua en un cartell, a part del català, quina és? Perquè el català ja es dona per fet que s'utilitza, ja que és la llengua oficial de Catalunya, i així ho diu la llei de política lingüística, que s'ha d'utilitzar els cartells obligatoriament. I en quart lloc, quina és la vitalitat del català en contraposició amb el castellà en l'àmbit socioeconòmic, evidentment? Doncs pel que fa a la situació sobre la llengua catalana aquí a Catalunya, ens diu que tot el que és públic, totes les institucions públiques, han d'adoptar la llengua catalana com a llengua principal. També, la llei de política lingüística de 1998, diu que els locals, els petits locals, els petits comerços, han d'adoptar la llengua catalana com a mínim en els seus cartells, i han de favorir l'ús del català. Això s'aplica a tots els municipis de Catalunya que inclou Antàrrega i Terrassa. A més a més, el govern d'aquí a Catalunya ha de favorir en les seves activitats, on la majoria d'activitats que es promueven a Catalunya, ha de favorir l'ús del català i la d'impulsa perquè més gent el parli i el tracti. Bé, doncs per comprovar que aquestes lleis es complien, hem sortit al carrer a observar les senyals i la realitat ens ha mostrat una cosa totalment diferent. Ens ha mostrat que el català no està considerat una llengua tan important com el castellà o no està al mateix nivell, perquè quan s'utilitza, s'utilitza molt més el castellà que el català. Encara que les dues són llengües oficials, no estan al mateix nivell representades per la societat. En atenció al client, encara que molt estén destinguint els cartells en català, la gent també t'an deixa atendir en l'idioma castellà i hi ha establiments que no segueixen les lleis establertes i no han tingut cap mena de càstig perquè segueixen amb el mateix cartell o amb les mateixes ofertes en castellà i amb els mateixos serveis. Pel que fa a les llengües d'immigració, hem estat investigant quines són les llengües més comunes d'acord amb els 10 països amb més tendència d'immigrà a terraça i a tàrrega. D'acord amb l'ordre de més amens comunes, ens trobem en primer lloc amb l'Ara, en segon lloc el romanès, després el francès per part del Senegal, el xinès, l'italià, el espanyol de Ciutadamèrica, el punjavi i finalment el portugès. L'altra banda de manera més general a les dues ciutats hem observat com normalment els establiments estrangers prefereixin utilitzar abans el castellà que el català per escartells de cara al públic. La qual cosa ens indicaria que ells perceben abans la llengua castellana abans que la catalana com a més prioritària. Tant mateix, tots aquells establiments relacionats amb el menjar, com són els restaurants, els supermercats o els takeaways de qualsevol establiment estranger, també serà com utilitzar la seva llengua primera com a atracció al públic, com per exemple els restaurants xinèsos. I finalment, també hem vist un punt important a destacar que és com canvia la llengua en funció d'on està situat l'establiment. És a dir, aquells establiments situats a l'esafores normalment estaran en castellà i els que estan al centre en català. A què fa les observacions de Terrassa? Hem pogut veure que al centre, majoritàriament, la llengua tractada és el català, però també hi ha un gran percentatge de gent que utilitza el castellà, tant en els cartells com a la dansa del client. No ens ha donat molt temps d'observar els afores, però sí que hem fet una adopció i probablement tractin l'espanyol o el castellà ja que és on més concentració de gent immigrant i és on hem observat que normalment s'utilitza l'espanyol i també hem observat que s'utilitza molt la llengua del país on provenen, ja que moltes vegades tenen productes locals, productes del seu propi país i els tracten com amb la seva llengua. El que fa a la ciutat de Terrassa, tot i que n'hi ha un 20% d'immigració, ens vam trobar en com hi havia entre un 80 i un 90% dels cartells en català, tant als altres centres de ciutat com als de les afores. I només va haver un cas d'un restaurant on tenia els cartells en castellà i estava al centre de ciutat i que per tant estaria incomplint la llei. D'altra banda, els establiments estranges ens trobàvem que utilitzaven les dues llengües però en diferents ordres de prioritat o de manera desordenada. Pel que fa a la vitalitat del català, en contraposició amb la vitalitat del castellà, hem observat que hi ha un 60% aproximadament dels cartells en català, seguida d'un 30% en castellà i un 10% que conté les dues llengües. Aquest gràfic és aproximat i està basat en les nostres observacions. Com bé sabem, les dues llengües són oficials a Catalunya i hem vist i hem pogut observar que quan els immigrants volen començar un nou negoci aquí a Terrassa i a Terrega, acostumen a utilitzar el castellà, tot i que hi ha excepció sempre, però tenen com a preferència el castellà. I també hem deduït que com que només hem observat el centre i aquí és on hi ha més prevenció al català, creiem que si duguessin a terme d'aquest vídeo, els esforços de les ciutats o els barris més perifèrics, trobaríem un percentatge més alt de castellà. Acabem la recerca, tenim unes reflexions i és que a través d'investigar i observar tot el nostre entorn, ens hem adonat que la llei no sempre és una garantia per una llengua minoritzada i podríem dir que és una llengua falsa normalitzada. Podríem crear aquest terme per dir que és contradictori perquè una llengua que és normalitzada per llei en teoria hauria d'estar realment integrada en el nostre sistema, però això no es veu representat d'aquesta manera. Observant totes les senyals i els cartells que hem anat veient, ens hem adonat d'aquesta realitat lingüística i creiem que molts es podrien adonar si fessin un cop de vista el seu voltant. També és important destacar que la comunitat immigrant t'ha déjà utilitzat espanyol sobre el català i per acabar ens agradaria deixar una pregunta oberta i la nostra pregunta és si realment el govern hauria de canviar o reformular aquest pla lingüístic per adaptar-lo a la realitat que estem vivint. Moltes gràcies.