 Ja, men god dag og velkommen til denne lille forlæsning om intelligens i hverdagen. Man kan sige, at hele idene i det her lille foredrag ligger i denne sætning. Alivet er den bedste intelligenstest. Det kan virke meget fjern med de intelligenstest. Det er et eller andet, man sidder og laver et eller andet sted hos en sygolog. Og så betyder det måske ikke noget ude i den virkelig verden. Men faktisk viser det sig, at noget af det, som de her test måler, betyder noget ude i verden. Og hvad er det så, vi snakker om, når vi snakker om intelligens? Hvad er intelligens? Man kan sige det er evnen til at håndtere komplexitet, høj generelt kapacitet til informationsbehandling. Og det siger jo også sig selv, at sådan en evne er jo ikke kun noget, man kan bruge, når man sidder i kontor sammen med en sygolog. Det siger sig selv, at der er komplexitet alle vejen. Og det vil være udgangspunktet for det, vi skal kigge nærmere på her. Jeg vil afgrænse det til den psykometriske intelligens. Det er den intelligens, der kan måles med intelligenstest. Der er to slags. Og de har i og for sig begge to en høj for osilsets værdi. Der er det, der hedder intelligenskfotjenten. Intelligenskfotjenten er resultatet af prestationen for en person på et givendt tidspunkt sammenligende med, hvordan den allersgruppe som pågældende hører til score. Så det vil sige, at man har det, der hedder mentale aller. Det er den prestation, der er på et givendt tidspunkt og den kronologiske aller. Det er det, man kunne forbente af den pågældende allersgruppe. Så dividerer man mentale aller med den kronologiske aller, og så ganger man med 100 for at undgå decimalerne. Så er der generelt intelligens. Den generelle intelligensfaktor, den får man ved at have til strækkelig mange forskellige psykologiske cognitive tests. De skal være så mange som muligt og så forskellige som muligt, og så kan man via en metode, der her faktoranalyset, udlede det, de har tilfældes, den generelle intelligensfaktor. Og G er relateret til prestationer, der kræver induktive og deductive resonemange og abstraktion. Man kan sige, at G er opdagne snarere end det er reproducerende. Men grundlæggende, det vil vi kigge på, er altså resultatet af prestationer på nogle af de her tests. Det overordnede resultat, og de kan komme til udtryk som IQ eller som G. Her ser vi den kendte klockekurve. Her tager vi udgangspunkt i intelligensprocenten. De fleste vil score omkring 100, og der er en pæn normal fordelning, så ledes, at jo længere du kommer ned mod den lave ende, eller ud mod den højde ende, jo færre vil der være. Kommer vi herud omkring en 2-3 % omkring 130, så det herud vil finde, at de der kan blive medlem af mennesker for eksempel. Kommer vi under 90, så vil man normalt sige, at her er vi i nærheden af et eller andet, der kan lide en mental retardering. Så den her fordelning er i of sig ret vigtig for evnen at håndtere komplicitet. Så er det med hverdagen. Hvad består vores hverdag egentlig? Og hvor kommer komplexiteten ind i hverdagen? Ja, men vi skal uddannelse i hvert fald. Det er jo en helt åbenlig ting, hvor komplexitet stiger, når man kommer længere frem i uddannelsystemet. Når vi skal arbejde, betyder komplexitet også noget. Jo mere, vi vil have i løn, jo mere kompleks arbejde, hvor vi kunne klare, så kan man sige, ja, det er fint nok med det der med arbejde og uddannelse, men det betyder noget, det er de menneskelig kvaliteter. Men også her i det menneskelig samme spil er den høj grad komplexitet, hvor man kan bruge en høj generelt intelligens til at klare det samme spil. Så er der hele området med de små udfordringer, som vi støder på. Hvad er vi i eneste dag? Der er masser af små udfordringer i hverdagen, som er kopplet op på komplexitet, og der betyder intelligens også noget, og det skal lige prøve at illustrere os. Sammenhængig mellem i-kur og uddannelse er relativt høj. Hvis vi kigger på en skale fra 0 til 1, der er det en forudsigelse, fordi på omkring 0.5 eller 0.7. Hvis vi kigger på træningspotentiale, der behøver det ikke noget vindeligvis at være uddannelse. Vi skal hele tiden lære noget, vi skal hele tiden trænes op til noget nyt, og det gælder også, hvis vi skal arbejde og så videre. Hvis vi kigger her, så er der nogle typiske cut-off-nivåer. 116 IQ, for eksempel, det er noksen, det omkring cut-off-nivået er. 116 er derovre, skal man have for let at kunne tælle egen sig og bearbejde det nye information, og man kan udlæde information fra sine omgivelser, og man kan konkludere fra konkrete jobs-situationer. Man kan abstrahere. Hvis vi kigger lidt længere ned, så er der IQ 113 til 120, og der står trænes på universitetspremis, så det er nok nogenlunde det omkring, man skal lægge for at kunne følge almindelig universitetsundervisning. Så går længere ned igen 100 til 113. Kan vi se, her lærer man hurtige rutiner, men man skal trænes med en kombination af skriftlige materiale og noget mere praktisk erfaring. Og jo længere man kommer ned, jo mere konkret bliver det, der er behov for. Jo sværere er det at gennemføre de boglige elementer i træningsdelen, og jo mere konkret bliver det, og hvis vi kommer helt ned på IQ 43 eller derovre, så er det sandsynligt, at det vil være vanskelig at drage forordel af den formelte træningssammenhæng, men man får brug for at lære nogle helt konkrete redskaber og kende, og betjene dem under overvågning af nogen, der kender til det. Så det har ret omfattende konsekvenser for uddannelse. Men også for at arbejde fossiles af jobkomplexitet ud for intelligens. Her er resultaterne fra nogle forskellige jobtyper med forskellige grader af komplexitet. Det vi ser her, det er intelligensevne til at foresige prestationsnivået som er herude, afhængig af hvor komplekst arbejde det er. Som vi kan se her igen, en skala fra 0 til 1, relativt lille forsilsvædige, hvis det er det meget enkle arbejde, og jo højere vi kommer op i komplexitet, jo bedre bliver forsilsvædige af IQ. Så det kan være vanskeligt, hvis vi bare tager hele befolkningen og sætter dem til at lave et meget simpelst stykke arbejde og foresige noget som helst på baggrund af IQ, men hvis vi tager et meget avanceret og komplekst stykke arbejde, så er vi IQ med en god foresig af hvem der præsterer godt. Så også på arbejdsfronten vil der være nogle konsekvenser af individuelle forskellen. Så kommer vi til det menneskelige sammspill. Der findes ikke så mange gode undersøgelser af det her som sådan, men jeg har taget det med, at jeg har krokik på nogle færdigheder og hvor høj grad kompleksitet der er i. Her ser vi øverst intelligens og kompleksitet og hvordan de hænger sammen. De hænger naturligvis højt sammen. Man måler vores evne til at håndtere kompleksitet. Men lidt mere af ting som forhandling, overtagelse, konflikthåndtering og instruering. Alle sammen er nogen som har højt kompleksitet. Det her er ting, som man er nødt til at kunne beherske for at kunne indgå i et kvalificeret sammspil med andre mennesker. Jeg vil i hvert fald våge den påstand, at de der behersker det bedst også vil klare sig bedre socialt end de, der er mindre og gode til det. Så også her på det menneskelige sammspilsområdet betyder intelligensnået. Så er der hele det område med de små ting i hverdagen. Jeg tror nogle gange, vi glemmer, hvor kompleks vores værter kan være. Det at købe ind, det er jo ikke bare at købe ind. Det er jo ikke bare at tage penge med ned og så købe et eller andet. Der ligger et stykke planingsarbejde, hvor mange penge har vi, vi må bruge, og hvad skal vi have, så videre. Så går vi alligevel ned og køber, at et muligt man ikke havde brug for. Men det er egentlig en rinde kompleks øvelse. Man skal også kunne rejne under vejst for at finde ud, om man har penge nok med osv. Man skal lave mad, man skal måske kunne følge en opskrift, for eksempel. Man skal ordne sin penge-sager, netbank og sådan nogle ting. Det kan også være vanskeligt for nogen. Man skal kunne udfylde sin sennalgivelse, det kan være vanskeligt for mange, tror jeg. Man skal kunne finde vej. Nu er der så at komme med GPSer, som de hjælper, måske nogle af os, der har mindre gode, visospektile færdigheder. Man skal kunne læse at vise. Det er jo ikke nok med læse overskrifter. Man skal kunne stå indholdet i en debatartikel, for eksempel. Det er også kompleks. Man skal betjene verdagsteknologi. Jeg husker for nogle år siden, da BHSen var meget almindelig. Vi lavede en undersøgelse, hvor man undersøg var mange, der kunne betjene timeren på deres BHS. Det var ikke ret mange, der kunne gøre det ordentligt under skulde gå tilbage i mange gange i deres manual. Jeg ved ikke, om det arbejdes på, gør det bedre i hvert fald. Men betjening af verdagsteknologi kan være ganske kompliceret. Det kan også være læser for stor officielle skrivelser, for eksempel. Det kan også være en kompliceret affære. For at illustrere sammenhæng mellem de små verdagsopgave og intelligens, så vil jeg bevægme mig en lille smule år i et område, som jeg har også interesseret mig for, aldringens psykologi. Fordi her har vi en naturens eget eksperiment. Der sker nogle forandringer efter hånden, som vi bliver ældre med IQ. Så kan vi prøve at se, hvordan påvirker det evnen til at klare dagligtagsopgave, for eksempel. Det her er nogle af de primære mentale færdigheder, som man blandt andet kunne måle ved en intelligenstest, og vi kan se, så efter hånden, som folk bliver ældre, så falder deres evne til at klare sig godt på de her opgave. Det er sådan, at de fleste vil klare sig godt, og lige så godt som de hedtider gjort, måske endda bedre, op til en 65 år, og det efter vil der være et fald. Så vi kan jo interesseres for den her periode, hvor der er et fald i nogle af de her færdigheder. Så prøv at se, hvad sker der så med verdagsevnerne? Denne her kan umiddelbart se en lille smule kryptisk ud. Den viser de forskellige allers overlapp med præstation med 25 år. Det vil sige, hvis vi tager gruppen af 32 år i her, så kan vi se her i procent, hvor stor der er overlappet med, hvordan de skoede, da de var 25 år. Det vil sige, jo tætter de ligger på 100, jo mere præsterer de, ligesom de gjorde, da de var 25. Hvis vi kigger ned os til her, så står der Everyday Tasks, og det er et mål for nogle af de her meget simple, daglige dags ting. Hvis vi så følger ud her og ser, her stadigvæk er den tæt på 100, men kommer vi herude for eksempel ved 94, så ser vi lige pludselig, at den er blevet lavet. Og så kan vi jo gå op og se, på hvad skete der som med nogle af de andre ting. Og noget af det, der i hvert fald sker noget med, det er intuitive tænkning, som er højt relativt til G, og så er det umiddelbar genkaldelse. De to falder, du kan se herude, så her er vi hernede på 42, 43, og der ser vi fald i genkaldelse, og vi ser fald i intuitive resonemang. Så det får konsekvenser for at være det, at det her almindelige små daglige dags opgave, som bliver påvirket det øjeblik, at intelligensen virkelig falder. Så ser vi, at nogle af de andre verbal betydning, for eksempel, om man får klar, hvad ord betyder, eller information, så ved det, de holder sig lidt bedre, men de hjælper ikke på, hvordan man klarer de der verdens opgave. Det øjeblik de andre begynder at falde der, så får det konsekvenser for, hvor godt man klarer sig i hverdagen. Det er jo et lille eksempel på intelligensens betydning. Ydeligere vil det betyde noget, hvor meget intelligens man havde til at starte med, hvor meget man taber under vejs, og hvor meget man så har på et giventidspunkt. Det er klar, at hvis man starter ud med en IQ på 200, så gør det ikke så under tab 30 eller 40 IQ-point. Hvorimod, hvis man starter med 100 taber 30, så er man nede på den nivå, der normalt vil betegnes, som mental retarder, og det får selvfølgelig alvorlige konsekvenser. Men her er et udmærke eksempel på konsekvenserne af IQ som funktion af aldring. Så er der en anden lille illustration, jeg tagede med her. Intelligensforskelle og livsschancer, den måde jeg stille op på. Her har vi igen normalt fordelningen med den her ved 100 lave ind ved 70 og 130 i den øgeinde. Og her kigger vi på livsschancer for eksempel. Hvad er chancerne for, at man får et vellykke liv? Hvis vi går helt hernede og kigger i en lave ind, så er der en høj risiko for, at man ikke får et godt liv. Der er mange ting, der kan kunne galt. Jeg skal vise nogle eksempler på, hvad se ender hen. Hvis man skoer lidt længere op her, så er det en kamp op af bakke, kan man sige. Hvis man skoer omkring gennemsnittelig, så kan man selvfølgelig klare sig på de gennemsnittelige ting. Og det er jo sådan, at meget i hverdagen er lagt an på gennemsnittelig mennesket og gennemsnittelig præstationen, så der kan man så klare sig. Hvis man kommer højere op her, så har man et forspring. Hvis man kommer endnu højere op, så kan man sige, så har man alle forudsætninger for at klare sig godt. Så hvis man ikke gør det, så er man endnu meget uheldig eller meget dårlig. Der er træningspotentialet igen her, fra det meget langsomt til det meget høje, og heroppe, hvor man kan klare universitetsundervisning. Vi ser karrierepotentiale her. Det er nogle af de ting, der kræver os her for at kunne for eksempel være syge hjælper, hvor man måske kan blive politibetjent eller maskinen med arbejder eller lærer eller kemikker eller hvad man nu kan være, hvis man har noget mere. Så det får konsekvenser for vores livsløb. Her har jeg taget nogle eksempler på negativt livsudfald og intelligens for at vise, at det ikke bare er at stykke teoriet af det andet. Det er otte radio, vi ser herude. Ubegavet, et land skal vi jo kalde. Lad os stille det på spidsen. Ubegavet, begavet. Vi har taget nogle, der ligger stykke under midten, og nogle, der ligger stykke over. Ikke de allerede. Mest ubegavet er heller ikke de allerede mest begavet. Men dem, der ligger et stykke under og stykke over, så kigger vi på, hvad er otte radio? Hvad er chancen for nogle af de her livsudfald? Færdiggører ikke hejskole, det er amerikansk population, der lader fra 88 til 1. Så det er meget markant. Hvis man har en lav IQ, så er der gode chancen for, at man ikke færdiggører sine uddannelse. Hvis man er kronisk bistandsklint, det er der også en klar forhåd chancen for, at man lever i fattigdom, at der er en klar forhåd chancen for, at man ender i fængsel, at der er også en klar forhåd chancen for. Så det er noget, der betyder noget for det samlede livsudfald og for livskvaliteten, som sådan. Så kan man sige, hvad der sker i fremtiden. Man kan sige, at det hele bliver i hvert fald mere avanceret og mere komplekst. Der kommer mere teknologi, og det bliver mere kravende. Det kan gå hen og blive et problem, hvis der ikke tages højde for burgevendelighed forhold til de, der er mindre begaget. Derud har vi nogle store demografiske forhandlinger, som gør, at vi bliver mange flere ældre. Også mange flere af de rigtige gamle, som er påvirket af nogle af de her kognitive forhandlinger. Hvad sker der, hvis vi ingenting gør? Hvis vi lader som ingenting? Ja, men det, der sker, er, at de forskellige er der alligevel. Og så lægger vi det helt til ret efter gennemsnitsmænsket. Og så vil der være nogle af dem, der er klarer sig klart under gennemsnit, der falder igennem. Og det er dem, der oplever nogle af de her uheldige livsudfald, som ikke kan være med, ikke kan få en ordentlig uddans, ikke få en ordentlig løn osv. Det vil jeg sige, til de, der siger, at vi ikke skal beskæftes med det her, for det er farligt og der kan være nogle, så er der nogle grupper, der er meget begag, og nogle, der er mindre begag, og nogle midtemælde og sådan nogle ting. Og det kan være farligt at begynde at snakke om, om vi er forskellige. Min beskete er til dem at være. Ja, men det er meget muligt, men hvis vi ingenting gør, så bliver det bare for stærk. Det bliver bare meget værd. Hvis vi lader som ingenting, bliver det bare værd. Vi lader ind i og for sig de svageste sejl deres egen sø. Hvad kan vi så gøre, kan man sige? Ja, men vi kunne sørge for, at vi altid blev mere intelligente. Og så ville vi tilbage til hele idén, blandt nogle af de personer, der hedder Eugenikker, der blevet andet en gammel før, der hedder Francis Carlton, som arkamenterede for, at vi skulle prøve at lave noget selektiv out, simpelthen så lavede vi fremmede nogle af de bedre begaget individer, så vi ikke havde så mange af de mindre begaget. Det fik en meget uheldig udvikling på et tidspunkt. Onanasisterne, som lavede nogle meget pabetterede programmer, netop ud for det. Men grundelæggende bliver vi nødt til at gøre noget for at sikre mere intelligens. Det kunne vi gøre. Vi kunne lave noget genetisk. Vi kunne bruge kognitive doping, for eksempel. Vi kender det af EFSEI allerede, at det kan være, at vi spiser lidt mere chokolade, når vi skal tage eksempel, og det kan være, at vi drikker noget mere koffein. Det kan da være, at der i nogle kræs i bliver taget medicin mod ADHD, for eksempel, så kalder det Ritalin, som viser sig have en opgvikende effekt. Det er nogle eksempler på kognitive doping. Man kan forestille sig noget meget mere effektivt i EFSEI også. Man kan også forestille sig at vi lavede helt om på hjernen, hvis vi kunne det, for at blive mere effektiv. Hvis vi ikke vil have nogen af de her ting, men synes vi ikke skal blande os i alt det her, og bare vil lave det hele være som det er, så bliver vi nødt til at indrette omgivelserne lidt mere efter de, der er mindre godt begaget. Så vi er nødt til at sikre, at selvom det hele bliver mere komplekst, så må vi sørge for, at der er nogle pladser til personer, som kun kan klare det der meget enkle manuelle arbejde, for eksempel under supervision, og som får noget teknologi, som er på et brugerniveau, hvor de kan være med os. Men måske ender det med, at vi må gøre lidt af det hele. Vi er jo allerede i gang. Der er nogle ting, vi sorterer fra. Folk vil jo nøde at snakke om de her ting, men vi sorterer nogle karakteristik herfra, baseret på nogle fossiler af, hvordan deres liv vil blive afhængige af, hvad der er for en intelligens, de har. Vi får taget førsteværelseprøve for at undgå, og få børn med Downsyndrom osv. Hvor går det næste skridt? Skal vi en tand længere op? Og hvad for nogle karakteristik kan vi så sorterer fra? Den var i rundt. Vi vil nødt til at forholde os til, at der er forskel, og vi måske kan gøre noget med nogle af dem, og ellers må vi indrette samfundet efter de forskel, de er der. Så lades vi i hvert fald sikre, at der bliver taget hånd om de, der er for mest brug for det, og det er dem, der er i den lave ende af spektret. Sammenfattende. Intelligens er evnen til at håndtere kompleksitet. Værdagsliv er fulde kompleksitet. Intelligent spiller derfor en vigtig rolle, bryd for uddannelse, for arbejde, for menneskelig samspil og for verdens små ude forordringer. Og det er min argument, at der er samfundsmæssig måtte tage så højt for, at der er de her individuelle forsker, eller at det er hvert fald ikke hjælp, at vi er lavet som, at vi er alle sammen allige. Når vi nu ikke er det, så bliver vi bare mere ulige. Og med de ord, så vil jeg slutte den lille forholdesning.